КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
м. Київ, вул. Солом`янська , 2-а

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

3 квітня 2026 року суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кияшко О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17.10.2025, 

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17.10.2025 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Згідно з вказаною постановою  ОСОБА_1 14.09.2025 о 01 год. 14 хв. по вул. Павліченка, 59 в м. Біла Церква Київської області керував електросамокатом у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу "Драгер", результат тесту 1, 82 проміле, чим порушив вимоги п.2.9а ПДР України.
Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати постанову судді місцевого суду та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що постанова є незаконною та необґрунтованою. Вказує на безпідставність зупинки транспортного засобу під його керуванням, тому пропозиція працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння була незаконною. Наголошує, що його не було відсторонено від керування транспортним засобом. Звертає увагу, що направлення на огляд було видано не до найближчого медичного закладу. 
ОСОБА_1 у судові засідання апеляційного суду, призначені на 28.11.2025, 06.02.2026, 03.04.2026, не з`явився, хоча про дату, час і місце судового засідання неодноразово повідомлявся належним чином, апеляційну скаргу у судовому засіданні не підтримав, доводи не довів.
При цьому ОСОБА_1 не надав суду жодних доказів, які б підтверджували поважність причин його неодноразової неявки в судові засідання.
За таких обставин, з метою дотримання вимог закону щодо розумності строків апеляційного розгляду, прийнято рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності ОСОБА_1 .
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи, наведені в апеляційній скарзі, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається із змісту протоколу про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 № 453288 від 14.09.2025,  ОСОБА_1 14.09.2025 о 01 год. 14 хв. по вул. Павліченка, 59 в м. Біла Церква Київської області керував електросамокатом у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу "Драгер", результат тесту 1, 82 проміле.
Зміст відеозапису, наданого працівниками поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, доводить факт зупинення електросамокату під керуванням  ОСОБА_1 у комендантську годину, проходження огляду на стан сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу "Драгер", його ознайомлення з результатами огляду та відсутність будь-яких заперечень щодо цих результатів з боку останнього. При цьому  ОСОБА_1  відмовився пройти огляд у закладах МОЗ України, факт керування транспортним засобом не заперечував та зазначив, що вживав алкогольні напої.
Наведені докази у своїй сукупності спростовують доводи апеляційної скарги, вказують на порушення  ОСОБА_1 вимог п.2.9а Правил дорожнього руху, а отже і на факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про порушення поліцейськими вимог Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції" при проведенні огляну на стан сп`яніння не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.
Протокол про адміністративне правопорушення ЕПР1 № 453288 від 14.09.2025 відповідає положенням ст. 256 КУпАП.
Будь-яких доказів, що спростовують дані, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення,  ОСОБА_1 не надав.
Будь-яких клопотань щодо виклику свідків у судове засідання, витребування та дослідження додаткових доказів від учасників провадження не надходило. 
В ході апеляційного розгляду не встановлено неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б перешкодили або могли б перешкодити судді місцевого суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення. 
З огляду на викладене, приходжу до висновку, що доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення є необґрунтованими.
За таких обставин постанова судді місцевого суду є законною і обґрунтованою, а апеляційна скарга не містить будь-яких доводів, які б могли служити достатніми підставами для її скасування та закриття провадження у справі. 
Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17.10.2025, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, - без змін.
Постанова суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя