ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2026 року	Львів	Справа № 140/7946/24 пров. № А/857/30023/24	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі: 
головуючого судді Пліша М.А.,
суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2024 року (головуючий суддя Денисюк Р.С., м. Луцьк) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним нарахування боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску у розмірі 17897,66 грн, скориговане рішенням №728 від 23.05.2024 до розміру 2112 грн та скасування нарахування боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску у розмірі 2112 грн за період з 01.01.2017-29.03.2017.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2024 року позов задоволено повністю.
Визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДПС у Волинській області від 13.02.2024 №Ф-1631-0320 про сплату боргу (недоїмки) в частині нарахування боргу зі сплати єдиного соціального внеску на суму 2112,00 грн.
Зобов`язано Головне управління ДПС у Волинській області вчинити дії щодо приведення у відповідність інтегрованої картки платника ОСОБА_1 виключивши інформацію щодо нарахування єдиного внеску та боргу (недоїмки) у сумі 2112,00 грн.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок) та витрати на правову допомогу в сумі 2000,00 грн (дві тисячі гривень 00 копійок).
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головне управління ДПС у Волинській області оскаржило його в апеляційному порядку, просить таке скасувати, та прийняти нове яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
В апеляційній скарзі зазначає, що згідно рішення Волинської обласної КДКА Коритнюк Наталії Миколаївні (далі- позивач) видано Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №577 від 16.11.2011.
26.12.2016 на підставі заяви вона зупинила право на заняття адвокатською діяльністю відповідно до пункту 1 частини першої статті 31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», що підтверджується витягом з Єдиного реєстру адвокатів України.
Даних про те що позивач зупиняв адвокатську діяльність податковому органу не надавалось до 29.03.2017 року.
Згідно реєстраційних даних ІКС «Податковий блок» позивач перебувала на обліку як фізична особа, яка займається незалежною професійною діяльністю в період з 28.12.2011 по 26.12.2016 року. Заява про зняття з обліку платника єдиного внеску (Форма №7-ССВ) та заява про ліквідацію або реорганізацію платника податків (Форма №8-ОПП) подана до Головного управління ДПС у Волинській області 29.03.2017 року.
За даними ІКС «Податковий блок» станом на 08.05.2024 року в ІКГІГІ по єдиному внеску обліковується заборгованість в сумі 17 897,66 гривень. Звітність по єдиному соціальному внеску до контролюючого органу платником не подавалася.
Підтвердженням припинення незалежної професійної діяльності є відомості (витяг) відповідного реєстру, до якого вноситься інформація про державну реєстрацію такої діяльності, щодо припинення, або зупинення, або зміни організаційної форми відповідної діяльності з незалежної (індивідуальної) на іншу;
1) внесення до Реєстру самозайнятих осіб запису про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця чи незалежної професійної діяльності фізичної особи здійснюється в разі:
внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця - з дати державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця; незалежної професійної діяльності або зміни організаційної форми відповідної діяльності з незалежної (індивідуальної) на іншу - з дати прийняття уповноваженим органом відповідного рішення або іншої дати, визначеної законом, що регулює реєстрацію відповідної незалежної професійної діяльності, датою припинення, зупинення або зміни організаційної форми відповідної діяльності з незалежної (індивідуальної) на іншу;
закінчення строку дії свідоцтва про реєстрацію чи іншого документа (дозволу, сертифіката тощо) - з дати закінчення такого строку;
анулювання чи скасування згідно із законодавством свідоцтва про реєстрацію чи іншого документа (дозволу, сертифіката тощо), що підтверджує право фізичної особи на провадження незалежної професійної діяльності або скасування реєстраційної ДІЇ щодо державної реєстрації фізичної особи підприємцем, - з дати такого анулювання чи скасування;
2) державна реєстрація (реєстрація) припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до Реєстру самозайнятих осіб запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов`язань та застосування штрафних санкцій і нарахування пені за їх невиконання;
3) врегулювання питань погашення грошових зобов`язань та/або податкового боргу у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи чи реєстрації у відповідному уповноваженому органі припинення незалежної професійної діяльності фізичної особи (якщо така реєстрація була умовою ведення незалежної професійної діяльності) здійснюється у порядку, визначеному Податковим кодексом України;
4) після державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізична особа продовжує обліковуватись у контролюючих органах як фізична особа - платник податків, яка отримувала доходи від провадження підприємницької діяльності.
Згідно проведеного аналізу, встановлено що з технічних причин в ІКПП, позивачу проведено нарахування по єдиному внеску (код платежу 71040000), а саме:
19.04.2018 - за І квартал 2018 року в сумі 2457,1 8 грн;
05.05.2018 - за 2017р. в сумі 6336,00 грн;
19.07.2018 - за 11 квартал 2018 року в сумі 2457,18 грн;
19.10 201 8 - за III квартал 201 8 року в сумі 2457,1 8 гри;
21.04.2020 - за квітень 2020 року в сумі 1039,06 і рн;
20.07.2020 - за липень 2020 року в сумі 1039,06 грн.
Враховуючи вищевикладене, в ІКПП проведено коригування, а саме знято нарахування податкових зобов`язань по єдиному внеску в сумі 15 785.66 грн., нарахування податкових зобов`язань по єдиному внеску за період з 01.01.2017 по 29.03.2017 року в сумі 2112 гривень підлягає до сплати ( в місяць 704 гри.).
Відповідно по дату подачі заяви про зняття з обліку нарахування вважаються правомірними.
З 01.01.2017 фізичні особи - підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, та фізичні особи - підприємці, які перебувають на загальній системі оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу (частина четверта статті 4 Закону N 2464 у редакції Закону N 1774).Інформації щодо пільг позивача в ДПІ немає. Крім того позивачем не було надано до податкових органів жодних доказів щодо сплати ЄСВ за будь який період як ним самим так і роботодавцем на докази якого він посилається. Єдиним документом який може підтвердити сплату ЄСВ є довідка «форми ОК-5» отримана у відповідному відділенні пенсійного фонду якої позивачем не надано.
З 01.01.2017 набув чинності Закон України від 06.12.2016 № 1774-УШ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким внесені зміни до Закону № 2464-УІ.
Відповідно до вказаних змін фізичні особи-підприємці та самозайняті особи, які не одержують доходи, зобов`язані сплачувати єдиний соціальний внесок, мінімальний розмір якого з 01.01.2017 становить 704 грн., а з 01.01.2018 становить 819, 06 грн. з 01.01.2019 - 918.06 грн з 01.01.2020 р - 1039,06 грн, 3 01.09.2020 р -1100,0 грн, з 01.01.2021 р -1320,0 грн, з 01.12.2021 р - 1430,0 грн.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України від 08 липня 2010 року №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»(надалі Закон №2464-VI). Дія Закону №2464 поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону (частина перша статті 2 цього Закону).
Згідно з абзацами четвертим - шостим частини четвертої статті 25 Закону №2464- VI платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.
Скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до органу доходів і зборів вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це органу доходів і зборів, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску.
Такі ж самі правила встановлені пунктом 5 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року №449 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 04 травня 2018 року №469 (надалі Інструкція №449).
Порядок узгодження сум недоїмки з єдиного внеску встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (абзац восьмий частини четвертої статті 25 Закону №2464-УІ).
Відповідно до абзацу дев`ятого частини четвертої статті 25 Закону №2464^1 у разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку.
Пунктом 8 розділу VII Інструкції №449 обумовлено, що суми штрафів та пені, передбачені пунктами 2, 3, 5, 6 цього розділу, підлягають сплаті платником єдиного внеску чи банком протягом 10 календарних днів після надходження відповідного рішення або можуть бути оскаржені в цей самий строк до органу доходів і зборів вищого рівня або до суду з одночасним обов`язковим письмовим повідомленням про це відповідного органу доходів і зборів, посадовими особами якого прийнято це рішення.
Відповідно до зазначених норм, позивач є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464 платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Підпунктом 2 п. 1 ст. 7 Закону № 2464 передбачено, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.
Відповідно до ч.8 ст.9 Закону №2464 (у редакції, що діяла до 01.01.2018) платники єдиного внеску:
зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.
зазначені у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року.
Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5 1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (ч. 8 ст. 9 Закону № 2464, у редакції, що діє з 01.01.2018).
Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону № 2464 орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.
Згідно із Законом України від 05.07.2012 року №5076-УІ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон №5076) адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).
Законом №5076 визначено, що право на зайняття адвокатською діяльністю підтверджується свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю та посвідченням адвоката України, які видаються Радою адвокатів регіону. З метою збирання, зберігання, обліку та надання достовірної інформації про чисельність і персональний склад адвокатів України, адвокатів іноземних держав, які відповідно до Закону №5076 набули права на заняття адвокатською діяльністю в Україні, про обрані адвокатами організаційні форми адвокатської діяльності Радою адвокатів України забезпечується ведення Єдиного реєстру адвокатів України.
Адвокат протягом трьох днів з дня зміни відомостей про себе, що внесені або підлягають внесенню до Єдиного реєстру адвокатів України, письмово повідомляє про такі зміни Раду адвокатів регіону за адресою свого робочого місця, крім випадків, якщо ці зміни вносяться на підставі рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури (ст. 17 Закону №5076).
Відповідно до пп.2 п.11.22 розд. XI Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 року №1588 (далі - Порядок №1588), фізичні особи, які здійснюють незалежну професійну діяльність, знімаються з обліку після припинення такої незалежної діяльності, за наявності документально підтвердженої інформації відповідного державного органу, що реєструє таку діяльність або видає документи про право на заняття такою діяльністю (свідоцтва, дозволи, сертифікати тощо), та/або поданої до контролюючого органу за основним місцем обліку заяви за формою № 8-ОПП.
Особою, відповідальною за погашення грошових зобов`язань чи податкового боргу фізичної особи, яка провадить незалежну професійну діяльність, є така фізична особа.
Зняття з обліку платників єдиного внеску, зокрема, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, здійснюється відповідно до ч.1 ст.5 Закону України від 08.07.2010 р. №2464-УІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», розділу У Порядку обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та Положення про реєстр страхувальників, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.11.2014 р. №1162 (далі - Порядок №1162), згідно з якими фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, знімаються з обліку, як платники єдиного внеску за заявою після проведення передбачених законодавством перевірок платників, звірення розрахунків та проведення остаточного розрахунку.
Враховуючи викладене, фізична особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність (адвокат), може бути знята з обліку на підставі поданої до контролюючого органу за основним місцем обліку заяви про ліквідацію платника податків за формою №8-ОПП та заяви про зняття з обліку платника єдиного внеску за формою №7-ЄСВ за умови внесення до Єдиного реєстру адвокатів України записів про:
- зміну організаційної форми адвокатської діяльності;
- зупинення або припинення права на заняття адвокатською діяльністю.
Внесення до Реєстру самозайнятих осіб запису про припинення незалежної професійної діяльності фізичною особою не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов`язань та застосування санкцій за їх невиконання.
Відповідно до пп.2 п.11.22 розд. XI Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 року №1588 (далі - Порядок №1588), фізичні особи, які здійснюють незалежну професійну діяльність, знімаються з обліку після припинення такої незалежної діяльності, за наявності документально підтвердженої інформації відповідного державного органу, що реєструє таку діяльність або видає документи про право на заняття такою діяльністю (свідоцтва, дозволи, сертифікати тощо), та/або поданої до контролюючого органу за основним місцем обліку заяви за формою № 8-ОПП.
Особою, відповідальною за погашення грошових зобов`язань чи податкового боргу фізичної особи, яка провадить незалежну професійну діяльність, є така фізична особа.
Судом задоволено стягнення витрат на правову допомогу в сумі 2000,00 грн.
ГУ ДПС у Волинській області заперечує проти даних витрат поскільки сам позивач є адвокатом і вважає дані витрати є безпідставні.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив таку залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. 
Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних міркувань. 
Судом першої інстанції встановлено, що згідно даних Єдиного реєстру адвокатів України ОСОБА_1 на підставі рішення ради адвокатів Волинської обласної КДКА №6/150 від 02.11.2011 має право на заняття адвокатською діяльністю, про що йому видано відповідне свідоцтво за №577 від 16.11.2011 (а.с. 33, 10).
Згідно відомостей з Єдиного реєстру адвокатів України 26.12.2016 на підставі пункту 1 частини першої статті 31 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” право на заняття адвокатською діяльністю позивача було зупинене на підставі її заяви (а.с. 33).
Відповідно до витягу з Реєстру застрахованих осіб Форми ОК-5, ОСОБА_1 у період з січня по лютий 2017 року працювала у ПАТ «Шепетівський цукровий завод»; з жовтня 2018 року по березень 2020 року – Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Соборності 36», які здійснювали нарахування заробітної плати, в тому числі і ССВ (а. с. 20-21).
13.02.2024 ГУ ДПС у Волинській області сформовано та надіслано до органу державної виконавчої служби вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-1631-0320 на суму єдиного внеску в розмірі 17897,66 грн (а.с. 58).
Вказана вимога була оскаржена позивачем до ГУ ДПС у Волинській області та рішенням останнього від 23.05.2024 №728 скасовано помилково нараховані суми ЄСВ в ІКС «Податковий блок» за платежем 71040000 – єдиний соціальний внесок по ФОП ОСОБА_1 в сумі 15785,66 грн, з огляду на те, що остання з 29.03.2017 подала заяву про зняття з обліку платника єдиного внеску та заяву про ліквідацію або реорганізацію платника податків (а.с. 14).
На неодноразові звернення позивача стосовно скасування решти суми боргу по ЄСВ, ГУ ДПС у Волинській області листом від 10.07.2024 № 10878/6/03-20-24-06-06 повідомило ОСОБА_1 про те, що згідно реєстраційних даних ІКС «Податковий блок» ОСОБА_1 перебувала на обліку як фізична особа, яка займається незалежною професійною діяльністю в період з 28.12.2011 по 26.12.2016; заява про зняття з обліку платника єдиного внеску та заяву про ліквідацію або реорганізацію платника податків подана до контролюючого органу 29.03.2017. Підтвердженням припинення незалежної професійної діяльності є відомості відповідного реєстру, до якого вноситься інформація про державну реєстрацію такої діяльності щодо припинення, або зупинення, або зміни організаційної форми відповідної діяльності з незалежної на іншу.
Так, згідно проведеного аналізу встановлено, що з технічних причин в ІКПП ОСОБА_1 проведено нарахування по єдиному внеску, а саме: 19.04.2018 - за І квартал 2018 року в сумі 2457,18 грн; 05.05.2018 - за 2017 рік в сумі 6336,00 грн; 19.07.2018 - за ІІ квартал 2018 року в сумі 2457,18 грн; 19.10 201 8 - за III квартал 2018 року в сумі 2457,18 грн; 21.04.2020 - за квітень 2020 року в сумі 1039,06 грн; 20.07.2020 - за липень 2020 року в сумі 1039,06 грн.
Враховуючи наведене, в ІКПП проведено коригування, а саме знято нарахування податкових зобов`язань по єдиному внеску в сумі 15 785,66 грн, відтак нарахування податкових зобов`язань по єдиному внеску за період з 01.01.2017 по 29.03.2017 в сумі 2112,00 грн підлягає до сплати (704,00 грн в місяць) (а.с. 16-17).
Не погоджуючись з нарахуванням боргу зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 2112,00 грн, позивач звернулася до суду з даним позовом.
Постановляючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що за визначенням підпункту 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі – ПК України) самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.
Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем (за виключенням випадку, передбаченого пунктом 65.9 статті 65 цього Кодексу) та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Отже, адвокатська діяльність підпадає під визначення незалежної професійної діяльності, оподаткування доходів від отримання якої регулюється статтею 178 ПК України, за умов, якщо така особа не є найманим працівником та не зареєстрована як фізична особа-підприємець відповідно до вимог законодавства.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.
Пунктом третім частини першої статті 1 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок.
Приписами частини першої статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» встановлено, що єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5--1-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).
У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному періоді або окремому місяці звітного періоду, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Разом з тим, відповідно до пункту першого частини першої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
Згідно пункту 1 частини першої статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України “Про оплату праці”, та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.
На підставі вищевикладеного правильним є висновок суду першої інстанції, що особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, зокрема адвокатську, вважається самозайнятою особою і платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування лише при умові, що така особа не є найманим працівником в межах такої незалежної професійної діяльності і що вона отримує дохід саме від такої незалежної професійної діяльності.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» право на заняття адвокатською діяльністю зупиняється у разі подання адвокатом заяви про зупинення адвокатської діяльності. Право на заняття адвокатською діяльністю зупиняється: з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, - з дня подання раді адвокатів регіону за адресою робочого місця адвоката відповідної заяви адвоката (пункт 1 частини третьої статті 31 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність”).
Частинами п`ятою та шостою статті 31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що протягом строку зупинення права на заняття адвокатською діяльністю адвокат не має права її здійснювати. Такий адвокат також не може брати участь у роботі органів адвокатського самоврядування, крім випадків, коли таке право зупинено у зв`язку з призначенням особи на посаду до органу державної влади з`їздом адвокатів України. Відомості про зупинення права на заняття адвокатською діяльністю вносяться до Єдиного реєстру адвокатів України.
Рада адвокатів України забезпечує ведення Єдиного реєстру адвокатів України з метою збирання, зберігання, обліку та надання достовірної інформації про чисельність і персональний склад адвокатів України, адвокатів іноземних держав, які відповідно до цього Закону набули права на заняття адвокатською діяльністю в Україні, про обрані адвокатами організаційні форми адвокатської діяльності. Внесення відомостей до Єдиного реєстру адвокатів України здійснюється радами адвокатів регіонів та Радою адвокатів України (частина перша статті 17 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність”).
Відтак правильним є твердження, що необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску є провадження такою особою (у цьому випадку) незалежної професійної адвокатської діяльності та отримання доходу від такої діяльності. При цьому, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю лише посвідчує право адвоката на здійснення професійної діяльності, однак не є свідченням здійснення особою адвокатської діяльності та отримання від такої діяльності доходу (вказані висновки щодо застосування норм права викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 05.11.2018 у справі № 820/1538/17, від 18.11.2021 у справі № 520/6094/19, від 04.10.2022 у справі № 440/4316/18 та в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України враховуються при вирішенні цієї справи).
З витягу з Єдиного реєстру адвокатів України вбачається, що право на заняття адвокатською діяльністю позивача ОСОБА_1 було зупинено за пунктом 1 частини першої статті 31 Закону № 5076-VI з 26.12.2016 на підставі заяви позивача (а. с. 33, 33 зворот) та з вказаної дати позивач не здійснювала адвокатської діяльності і не отримувала доходу від такої діяльності, оскільки не мала усіх визначених законом підстав для здійснення адвокатської діяльності, що свідчить про відсутність обов`язку сплати єдиного внеску у неї як самозайнятої особи в розумінні законодавства про зайнятість населення.
Крім того, суд підставно врахував і ту обставину, що позивач ОСОБА_1 у період з січня по лютий 2017 року була працевлаштована у ПАТ «Шепетівський цукровий завод», тобто в спірний період була застрахованою особою, і єдиний внесок за неї в період нарахування ЄСВ, нараховував та сплачував роботодавець в розмірі не менше мінімального, що виключає обов`язок по сплаті єдиного внеску позивачем як особою, що має право провадити адвокатську діяльність, зокрема у періоди, коли вона була найманим працівником, а не самозайнятою особою.
З урахуванням вказаного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав достатніх та допустимих доказів у підтвердження обґрунтованості та правомірності винесеної вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 13.02.2024 № Ф-1631-0320 на суму 2112 грн, а тому її слід визнати протиправною та скасувати.
Крім того, позивач просила визнати протиправними дії ГУ ДФС у Волинській області щодо нарахування боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску у розмірі 17897,66 грн, скориговане рішенням №728 від 23.05.2024 до 2112,00 грн, однак, суд підставно зазначив, що нарахування боргу зі сплати єдиного соціального внеску на загальну суму 17897,66 грн було оформлено рішенням - вимогою про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДПС у Волинській області від 13.02.2024 № Ф-1631-0320, якій суд дав належну оцінку. У даному випадку, саме ця вимога є рішенням (тобто, є актом індивідуальної дії у розумінні пункту 19 частини першої статті 4 КАС України) в частині нарахування боргу зі сплати єдиного соціального внеску на суму 2112 грн, яку і слід визнати протиправною та скасувати, а позов задовольнити.
Відтак суд підставно вказав, що визнання протиправною та скасування вимоги контролюючого органу судом не потребує визнання протиправними дій ГУ ДПС у Волинській області щодо нарахування боргу (недоїмки) на суму 2112 грн.
З урахуванням встановлених обставин справи та норм чинного законодавства, що врегульовують спірні правовідносини, з метою належного способу захисту прав позивача, суд дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги в цій частині належить задовольнити у спосіб прийняття судом рішення про визнання протиправною та скасування вимоги ГУ ДПС у Волинській області від 13.02.2024 № Ф-1631-0320 про сплату боргу (недоїмки) в частині нарахування боргу зі сплати єдиного соціального внеску на суму 2112 грн.
Вирішуючи спір в частині позовних вимог про зобов`язання ГУ ДПС у Волинській області скасувати нарахування боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску у розмірі 2112 грн за період з 01.01.2017-29.03.2017, суд виходив з того, що в ІКП ОСОБА_1 обліковується борг (недоїмка) з єдиного внеску, виходячи з розрахункової суми мінімального страхового внеску з 01.01.2017 по 29.03.2017, що становить 2112,00 грн.
Згідно із пунктом 2 розділу І Порядку ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12 січня 2021 року №5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 березня 2021 року за №321/35943; далі Порядок №5), терміни в цьому Порядку вживаються в таких значеннях:
інтегрована картка платника (далі – ІКП) – форма оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску (далі – платежі), що ведеться за кожним видом платежу;
коректність даних інформаційної системи – відповідність інформації, що зберігається у підсистемах інформаційної системи, первинним показникам та встановленим алгоритмам (правилам) логічного і арифметичного контролю;
первинні документи – документи, що складені платниками та/або податковими органами, отримані від інших органів влади згідно з чинним законодавством (податкові декларації, уточнюючі розрахунки, податкові повідомлення-рішення, рішення податкового органу, вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску, судові рішення, рішення про розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу), інформація Казначейства про надходження податків і зборів та єдиного внеску тощо);
перекручення (викривлення) показників – неповне та/або несвоєчасне відображення показників у відповідних підсистемах інформаційної системи.
Пунктом 3 розділу І Порядку №5 передбачено, що оперативний облік платежів здійснюється податковими органами в інформаційній системі. Метою ведення оперативного обліку і складання звітності податкових органів є забезпечення користувачів повною, достовірною та неупередженою інформацією щодо стану розрахунків платників з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування для прийняття оптимальних управлінських рішень.
Відповідно до пункту 4 розділу І Порядку №5 відображення/занесення первинних показників у підсистемах інформаційної системи здійснюється працівниками структурних підрозділів територіальних органів ДПС за напрямами роботи.
Згідно з пунктом 1 глави 1 розділу ІІ Порядку №5 з метою обліку нарахованих і сплачених, повернутих та відшкодованих сум платежів територіальними органами ДПС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які мають сплачуватися такими платниками на рахунки, відкриті в розрізі адміністративно-територіальних одиниць. ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування за відповідним видом платежу та відповідною адміністративно-територіальною одиницею. Облік платежів ведеться в ІКП окремими обліковими операціями в хронологічному порядку. При цьому кожна операція фіксується в окремому рядку із зазначенням виду операції та дати її проведення.
Відповідно до пункту 3 розділу ІІ Порядку №5 за наявності нарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску або боргу (недоїмки) з єдиного внеску, податковий орган не здійснює подальші процедури щодо зняття платника єдиного внеску з обліку до їх сплати (погашення) або списання такого боргу (недоїмки) у порядку, визначеному Законом України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування”.
Верховний Суд неодноразово, зокрема, у постановах від 19 лютого 2019 року (справа №825/999/17), від 26 лютого 2019 року (справа №805/4374/15-а), від 25 березня 2020 року (справа №826/9288/18) вказував, що відображення контролюючим органом в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов`язань створює певні наслідки для платника податків та наявність у останнього матеріально-правового інтересу, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом. Відповідно, належним способом захисту, що відновить порушені права, є вимога про зобов`язання відповідача здійснити дії по відображенню/коригуванню у особовій картці платника податків дійсного стану зобов`язань перед бюджетом, в тому числі, і шляхом виключення неправомірно нарахованих і відображених сум.
З огляду на наведене та наявність у платника права на відображення в ІКП дійсного стану зобов`язань перед бюджетом суд дійшов правильного висновку, що з метою ефективного захисту прав позивача необхідно зобов`язати ГУ ДПС у Волинській області здійснити коригування відомостей в ІКП шляхом виключення відомостей щодо нарахування єдиного внеску та боргу (недоїмки) у сумі 2112,00 грн.
З урахуванням встановлених обставин, правових норм, що регулюють спірні правовідносини, висновків Верховного Суду у справах такої категорії, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що позов підлягає задоволенню.
Крім того колегія суддів вважає, що суд першої інстанції з урахуванням вимог ст.132, 134, 139 КАС України правильно вирішив питання розподілу судових витрат. 
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права. 
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, - 

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області - залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2024 року у справі №140/7946/24 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	М.А. Пліш 	
судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	О. І. Мікула