Справа № 350/294/26
Номер провадження 2/350/444/2026

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

20 квітня 2026 року   селище Рожнятів

Рожнятівський районний суд   Івано-Франківської області

в складі :
головуючого судді      Бейка А.М.,
секретаря судового засідання     Маєвської С.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Рожнятів у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей Калуської міської ради про позбавлення батьківських прав, 
з участю:
позивачки         ОСОБА_1 ,
представника відповідача      ОСОБА_3 ,
суд, - 
в с т а н о в и в:
І. Стислий виклад позицій сторін:
позивачка ОСОБА_1 звернулася із даною позовною заявою до суду в якій просила позбавити відповідача ОСОБА_2 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав щодо малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
В основу своїх позовних вимог позивачка зіслалася на те, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого мають одну дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спільне сімейне життя у неї з чоловіком не склалося, тому рішенням Рожнятівського районного суду від 30.08.2018 року шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу їхня дочка залишилась проживати разом з нею.
Відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків щодо їхньої спільної дочки ОСОБА_5 , не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не цікавиться її навчанням, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду і лікування, не спілкується з нею, не вітає на день народження та інші свята, аліменти на її утримання сплачує у мінімальному розмірі.
Також зазначила, що відповідач працює та проживає за кордоном в Республіці Польща. Вони з дочкою неодноразово відвідували цю країну, проживали недалеко від місця проживання відповідача, проте ОСОБА_2 не виявив бажання зустрітися з дочкою, що негативно вплинуло на психологічний стан дитини. Це свідчить про його свідоме небажання зустрічатися з дитиною та брати хоча б мінімальну участь у її житті.
Вказані обставини на її думку є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав.
Представник відповідача ОСОБА_2 – адвокат Бурак Б.В. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні позову просить відмовити. Свій відзив мотивує тим, що доводи позивачки не підтверджуються жодними належними доказами та не відповідають дійсності. Зокрема вказав, що на даний час відповідач проживає за межами території України, однак в міру своїх можливостей бере участь у вихованні та утриманні дочки ОСОБА_5 . Очевидно, що перебуваючи за кордоном ОСОБА_2 фізично не може бути присутнім у житті дочки тією самою мірою, що і її матір – ОСОБА_1 , з якою дочка проживає. Однак всупереч твердження позивачки сумлінно та вчасно сплачує аліменти, щомісяця перераховуючи визначену судом фіксовану суму. На даний час заборгованість по сплаті аліментів яка виникла станом на 01.01.2026 року у розмірі 1011,51 грн. вже повністю погашена відповідачем в поточному році. Окрім цього вказав, що незважаючи на те, що відповідач перебуває за межами України і не має змоги бачитися з дочкою, він підтримує з нею зв`язок за допомогою телефонних дзвінків, та залежно від його фінансових можливостей регулярно надсилає їй кошти, подарунки та інші необхідні речі. Враховуючи вищезазначене, вважає, що оскільки позивачкою не надано належних, переконливих і достатніх доказів на позбавлення відповідача батьківських прав стосовно малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому просить суд відмовити в задоволені позовних вимог повністю. 
Позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав викладених у позовній заяві, просила позов задоволити. Додатково пояснила, що починаючи з 2022 року відповідач життям їхньої дочки ОСОБА_5 не цікавиться та не спілкується з нею, хоч для цього відсутні будь-які перешкоди. 
Представник відповідача ОСОБА_2 – адвокат Бурак Б.В. у судовому засіданні проти позову заперпечив, обгрунтовуючи свою позицію вищевикладеними аргументами відзиву. 
Представник служби у справах дітей Калуської міської ради І.Гвоздецька у судове засідання не прибула, направила суду заяву в якій зазначила, що позов підтримує у повному обсязі, при винесенні рішення просила врахувати законні права та інтереси малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та Висновок органу опіки та піклування, служби у справах дітей Калуської міської ради від 10.02.2026 №01-23/110. Розгляд справи просить проводити без участі представника служби у справах дітей.
ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:
Ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 25.02.2026 суд прийняв позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження, відкрив провадження у справі та призначив підготовче судове засідання з повідомленням учасників справи (а.с.28).
18.03.2026 представник відповідача ОСОБА_2 – адвокат Бурак Б.В. подав до суду відзив на позовну заяву (а.с.31-35).
Ухвалою Рожнятівського районного суду від 18.03.2026 (а.с.41) закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
24.03.2026 представник третьої особи — служби у справах дітей Калуськох міської ради  І.Гвоздецька направила суду заяву, у якій просила розгляд справи провести у її відсутності, а також зазначила, що позов підтримує у повному обсязі, при винесенні рішення просила врахувати законні права та інтереси малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та Висновок органу опіки та піклування, служби у справах дітей Калуської міської ради від 10.02.2026 №01-23/110 (а.с.43).
ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:
Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні зазначила, що являється кумою позивачки ОСОБА_1 , а відповідача ОСОБА_2 дуже добре знає, так як раніше проживала з ним по сусідству в с.Сваричів Калуського району. Вказала, що після розлучення сторін, відповідач до 2022 року декілька разів навідував дочку ОСОБА_5 , проте уже п`ять років життям дитини не цікавиться. Позивачка ОСОБА_1 дуже часто виїжджає за кордон в Республіку Польща до свого теперішнього чоловіка, проживає неподалік місця проживання відповідача ОСОБА_2 , проте останній не проявляє жодної ініціативи для того щоб зустрітися з дочкою. Їй також відомо, що малолітня ОСОБА_5 називає татом свого вітчима, з яким у них склалися доброзичливі стосунки.
Свідок ОСОБА_7 суду показав що позивачка ОСОБА_1 являється його дочкою, а відповідач ОСОБА_2 є його колишнім зятем. Вказав, що відповідача останній раз бачив ще до війни, коли той приїжджав на день народження до своєї дочки ОСОБА_5 . Зі своїми сватами проживає в одному селі, проте останні ніколи не цікавилися життям онучки. Окрім цього зазначив, що відповідач на даний час проживає за кордоном в Республіці Польща, куди дуже часто їздить його дочка з онукою ОСОБА_5 , де проживають неподалік місця проживання відповідача. Проте останній жодного разу не виявив бажання зустрітися зі своєю дитиною.
Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні зазначила, що являється матір`ю відповідача ОСОБА_2 . Позивачка ОСОБА_1 доводиться їй колишньою невісткою. Вказала, що зі своєю онучкою ОСОБА_5 та її матір`ю спілкувалася до 2022 року. ЇЇ сину було відомо про те, що Службою у справах дітей Калуської міської ради розглядається питання щодо доцільності чи недоцільності позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_5 , проте він не приїхав на засідання комісії з невідомих їй причин. Зазначила, що після розлучення з відповідачкою, її син ОСОБА_2 дуже часто навідував свою дочку ОСОБА_5 , купляв їй іграшки, одяг, продукти харчування. Після того, як ОСОБА_2 у 2022 році виїхав за кордон, він намагався підтримувати зв`язок з дочкою, телефонував їй, проте остання не хотіла з ним спілкуватися, а її мати заблокувала його у всіх соціальних мережах. Зазначила, що її сину відомо, що позивачка часто їздить з дочкою ОСОБА_5 за кордон, у Республіку Польща, проте він не зустрічався там з дитиною жодного разу, оскільки працює водієм далекобійником і більшість часу перебуває в інших країнах. Вказала, що ОСОБА_2 не звертався у Орган опіки та піклування з клопотанням про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні.
Відповідно до копії паспорта громадянина України № НОМЕР_1 від 04.12.2019 (а.с.8), позивачка у справі – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Згідно витягів з реєстру територіальної громади №2026/001364188 від 27.01.2026, №2026/001418043 від 28.01.2026 (а.с.9, 12) встановлено, що місце проживання позивачки ОСОБА_1 та її малолітньої дочки ОСОБА_4 зареєстровано по АДРЕСА_1 .
Сторони по справі є батьками малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого повторно 28.01.2026 року (а.с.11).
Копією рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 30.08.2018 року у справі №350/1279/18 (а.с.7) підтверджено, що шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_2 розірвано. Неповнолітню дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишено проживати з матір`ю ОСОБА_9 . 
Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 20.11.2019, виданого Калуським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_9 зареєструвала шлюб з ОСОБА_10 , після реєстрації шлюбу прізвище дружини ОСОБА_11 змінено на ОСОБА_12 (а.с.19).
З акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , складеного 27.01.2026 комісією в складі соціального педагога Фронкевич О.Р., практичного психолога ОСОБА_13 та класного керівника ОСОБА_14 . Калуського ліцею №3 встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 учениця 4-Б класу Калуського ліцею №3 проживає разом з матір`ю, вітчимом, який перебуває за кордоном та молодшою сестрою. Батько ОСОБА_5 – ОСОБА_2 зі слів матері дитини та зі слів сусідів участі у вихованні дочки не брав. Умови проживання сім`ї відповідають санітарним нормам (а.с.20).
Із характеристики, наданої на ученицю 4-Б класу Калуського ліцею №3 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зокрема, вбачається, що ОСОБА_5 навчається в ліцеї з 01 вересня 2022 року. Мати приділяє належну увагу навчанню та вихованню дочки, бере активну участь у житті класу, підтримує тісний контакт з класним керівником. Проте батько зовсім не приділяє уваги вихованню та навчанню дитини, успіхами ОСОБА_5 не цікавиться (а.с.21).
Відповідно до довідки виданої лікарем-педіатром ОСОБА_15 (а.с.22), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 знаходиться на обліку у лікаря-педіатра ОСОБА_15 з 2019 року. На протязі цього часу рекомендації лікаря по лікуванню дитини виконувала мати. Батько не приймав участі у виконанні рекомендацій лікаря. 
Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23.01.2023 у справі №345/3392/22 змінено спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 14.09.2018 в цивільній справі №350/1280/18 та призначено стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.14-18).
Сума заборгованості по сплаті ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів станом на 01.01.2026 становила 1011,51 грн., що підтверджується розрахунком зі сплати аліментів згідно виконавчого листа №345/3392/22 від 06.03.2023 виданого Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області (а.с.23).
Станом на 01.03.2026 заборгованість по сплаті ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів відсутня, що підтверджується розрахунком зі сплати аліментів згідно виконавчого листа №345/3392/22 від 06.03.2023 виданого Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області (а.с.36).
У своєму висновку органу опіки та піклування служби у справах дітей Калуської міської ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , комісія з питань захисту прав дитини встановила, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спільне подружнє життя між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не склалося тому рішенням Рожнятівського районного суду від 30.08.2018 року шлюб між ними було розірвано. Малолітню дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишено проживати з матір`ю. На даний час дочка сторін проживає разом з матір`ю, вітчимом, який перебуває за кордоном та молодшою сестрою. Умови проживання дитини відповідають санітарним нормам. Зі слів сусідів батько участі у вихованні дитини не бере. Малолітня ОСОБА_5 навчається у 4-Б класі Калуського ліцею №3 , мати приділяє належну увагу навчанню та вихованню дочки, батько успіхами дочки в школі не цікавиться. 
З пояснень наданих на Комісії 04.02.2026 матір`ю дитини ОСОБА_1 з`ясовано, що колишній чоловік донькою не цікавиться, не бере участі у її вихованні, не спілкується з нею, не телефонує, проживає за кордоном. Навіть коли приїжджав з Польщі, до доньки не приходив. За останніх 5 років жодного разу не привітав доньку з днем народженням чи іншими святами. 
На комісії 04.02.2026 малолітня ОСОБА_4 розповіла, що тато проживає в Польщі, не телефонує їй, не відвідує її коли приїжджає в Україну, не спілкується з нею вже багато років. 
Батько дитини ОСОБА_2 на засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Калуської міської ради не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про розгляд даного питання. 
Суд приймає до уваги як доказ висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки він ґрунтується на вимогах закону, є обґрунтованим, вмотивованим, переконливим та не викликає сумнівів у суду щодо викладених у ньому обставин.
Отже, між сторонами виник спір з приводу позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітньої дитини.
ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування:
Заслухавши пояснення позивачки та представника відповідача, проаналізувавши матеріали цивільної справи, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задоволити з таких підстав.
Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.
Згідно із ст.ст.13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.19 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 (далі - Конвенція), держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків.
За положеннями ч.1, 2 ст.27 даної Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 51 Конституції України встановлено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до ч.ч.2, 4 ст.155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Згідно із ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:
1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;
2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти;
3) жорстоко поводяться з дитиною;
4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;
5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;
6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
Як передбачено ч.1, 2 ст.3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Відповідно до ст.18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
У ст.7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Системний аналіз вищенаведених норм права дає підстави суду зробити висновок, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.
Суд виходить з того, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
На перше місце судом ставиться «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення.
Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено ст.166 СК України. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.
Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Цей захід впливу є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України), тому він підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків (Постанова Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17, провадження № 61-12023св18).
Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини.
Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.
Право звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст.165 СК України).
При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки.
Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п.15, 16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Згідно з ч.4 ст.19 СК України, при розгляді судом спорів, зокрема, щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування.
Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч.5 ст.19 СК України).
Згідно з висновком органу опіки та піклування, служби у справах дітей Калуської міської ради №01-23/110 від 10.02.2026 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , позбавлення батьківських прав останнього стосовно його дочки ОСОБА_4 є доцільним. Даний висновок відповідачем не оскаржувався.
Частиною 6 статті 19 Сімейного кодексу України визначено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Суд, враховуючи зміст вказаного висновку органу опіки та піклування, вважає його повним, всебічним та достатньо обґрунтованим, оскільки в ході розгляду даної цивільної справи викладені в ньому обставини знайшли своє підтвердження.
При ухвалені рішення суд враховує рішення Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України», де встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання (п.48).
Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов`язку - виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що перешкод у спілкуванні з дитиною йому ніхто не чинив і не чинить.
Суд вважає, що наявність вини належить до обов`язкових умов позбавлення батьківських прав.
Відповідно до положень ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Проаналізувавши викладені обставини, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд приходить висновку, що фактично відповідач ОСОБА_2 не цікавився життям дитини, всі питання, щодо її виховання вирішувались та вирішуються матір`ю, він як батько, не бере участі в її вихованні, хоча йому відомо місце проживання дитини, жодних перешкод у спілкуванні з нею, участі в її вихованні, утриманні, у нього немає.
Факт того, що відповідач ОСОБА_2 не піклується про дитину, про її фізичний і духовний розвиток, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її станом здоров`я та вихованням, не проявляє щодо неї батьківської уваги і турботи, не відвідує та не спілкується з нею, тобто він самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, підтверджується викладеними вище доказами, які досліджені в судовому засіданні.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку особистості потребує любові і розуміння.
Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.
Отже, проаналізувавши обставини справи, суд вважає, що наявні у справі докази свідчать про умисне ухилення відповідача від обов`язків по вихованню дитини, та з урахуванням наведених обставин справи, вважає що є достатньо підстав для застосування до відповідача вказаного крайнього заходу впливу у виді позбавлення батьківських прав.
Керуючись ст.ст.10, 12, 13, 81, 89, 263-265 ЦПК України, ст.ст.150, 155, 164, 169 СК України, суд -
у х в а л и в :
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей Калуської міської ради про позбавлення батьківських прав - задоволити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (актовий запис про народження №26 від 12.10.2016 року, свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 28.01.2026).
Роз`яснити ОСОБА_2 право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав після зміни його поведінки та обставин, що були підставою для позбавлення його батьківських прав.
Відповідно до приписів частини шостої статті 164 Сімейного кодексу України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дітей.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителька АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків — НОМЕР_4 .
Відповідач:  ОСОБА_2 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків — НОМЕР_5 .
Третя особа: Служба у справах дітей Калуської міської ради, адреса: м.Калуш, вул.С.Бандери, буд.18, Калуського району Івано-Франківської області, код ЄДРПОУ 26535187.

Суддя         А.М.Бейко