СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 лютого 2026 року Справа № 480/2789/25
Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Воловика С.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 480/2789/2 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,
У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, в якій просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо відмови у нарахуванні і виплаті грошової допомоги на підставі пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058;
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 28.01.2025 за №184150013966 про відмову у призначені та виплаті позивачу грошової допомоги щодо нарахування і виплатити ОСОБА_1 грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій згідно із п.7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 9.07.2003р. №1058;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 №1058.
Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що вона має право на виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Проте, за результатами розгляду її звернення, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області було прийнято рішення від 28.01.2025 за №184150013966, яким відмовлено у перерахунку пенсії в частині призначення такої грошової допомоги, у зв`язку з тим, що позивач на момент досягнення пенсійного віку не набула 30 років стажу на посадах, які дають право на призначення пенсії за вислугу років. Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернулася до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 11.04.2025 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження по справі № 480/2789/25, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
ГУ ПФУ в Сумській області надало відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовної заяви та зазначає, що ОСОБА_1 призначено пенсію відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з 28.06.2024. Згідно наданих документів загальний страховий стаж становить 42 роки 7 місяців 16 днів, з них стаж, що дає право на призначення одноразової грошової допомоги 29 років 05 місяців 27 днів. Головним управлінням за наслідками розгляду наданих позивачем документів, встановлено, що у довідці від 08.01.2025 №01.01.13-01 та у акті від 02.01.2025 № 1800-0904-1/10 зазначено що період з 11.10.1984 по 31.08.1985 заявниця працювала на посаді вихователя продовженої групи та 0,5 ставки класоводом у В`язівській 8-річній школі, а у період з 02.09.1991 по 28.02.1996 року завідуючою шкільною бібліотекою на 0,5 ставки вчителем початкових класів В`язівської загальноосвітньої школи. Інформація про те, які із вказаних посад є роботою за основним місцем роботи, а які є роботою за сумісництвом відсутня. 
Таким чином, відповідач наголошує, що підстави для призначення грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії, відповідно до пункту 7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відсутні, оскільки на момент досягнення пенсійного віку позивач не набула 30 років стажу роботи на посадах, які дають право на призначення пенсій за вислугу років (а.с. 77-79).
Дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. 
ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Сумській області та їй з 08.06.2024 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (а.с. 17). 
Відповідно до розрахунку страхового стажу (форма РС-право) органом пенсійного фонду при призначенні позивачу пенсії за віком було зараховано до страхового стажу 42 роки 05 місяців 17 днів, з яких більше 40 років трудової діяльності, як працівнику освіти (а.с. 18).
21.01.2025 позивач звернулася до Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України із заявою про виплату грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (а.с. 91).
За результатами розгляду вказаної заяви, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області було прийнято рішення від 28.01.2025 за №184150013966 (а.с. 90), яким відмовлено у перерахунку пенсії в частині призначення такої грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, оскільки заявниця на момент досягнення пенсійного віку не набула 30 років стажу роботи на посадах, які дають право на призначення пенсій за вислугу років. Також у рішенні зазначається, що відповідно до наданих документів загальний страховий стаж становить 42 роки 7 місяців 16 днів, з них стаж, що дає право на призначення одноразової грошової допомоги 29 років 05 місяців 27 днів. Розглянувши матеріали електронної пенсійної справи та додатково надані документи встановлено, що у довідці від 08.01.2025 № 01.01.13-01 та у акті від 02.01.2025 № 1800-0904-1/10 зазначено що період з 11.10.1984 по 31.08.1985 заявниця працювала на посаді вихователя продовженої групи та 0,5 ставки класоводом у В`язівській 8-річній школі, а у період з 02.09.1991 по 28.02.1996 завідуючою шкільною бібліотекою на 0,5 ставки вчителем початкових класів В`язівської загальноосвітньої школи. Інформація про те, які із вказаних посад є роботою за основним місцем роботи, а які є роботою за сумісництвом відсутня.
Вважаючи таке рішення протиправним, позивач звернулася до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Відповідно до пункту 7-1 розділу Прикінцевих положень Закону № 1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів “е” - “ж” статті 55 Закону № 1788-XII, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 5 Порядку № 1191 визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01.10.2011 призначається пенсія за віком відповідно до Закону України № 1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів “е” - “ж” статті 55 Закону № 1788-XII, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
Зміст наведених норм права свідчить, що законодавець пов`язує право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, зокрема, з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу (30 років) роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів “е” і “ж” статті 55 Закону № 1788-XII.
Відповідно до пункту 2 Порядку № 1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів “е” і “ж” статті 55 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 04.11.1993 “Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років”.
Згідно з п. 4 “Порядку виплати надбавок за вислугу років педагогічним та науково - педагогічним працівникам навчальних закладів і установ освіти”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 78 від 31 січня 2001 року, працівникам підприємств, установ, організацій, які крім основної роботи займались викладацькою роботою у навчальних закладах обсягом не менше, ніж 180 годин на навчальний рік, до стажу педагогічної роботи для виплати надбавки за вислугу років зараховуються місяці, протягом яких проводилась викладацька робота.
Розподіл педагогічного навантаження в рамках посади здійснюється директором школи за погодженням профспілкового комітету і погоджується Відділом освіти.
Станом на 1981 рік діяло Положення про класного керівника восьмирічної школи і середньої загальноосвітньої трудової політехнічної школи з виробничим навчанням, затверджене Міністерством освіти УРСР 25.11.1960, яке втратило чинність 01.07.1997 на підставі наказу Міністерства освіти України № 239. Цим же наказом було затверджено Тимчасове положення про класного керівника середнього закладу освіти, яке втратило чинність на підставу наказу Міністерства освіти і науки № 434 від 06.09.2000.
На підставі “Положення про класного керівника навчального закладу системи загальної середньої освіти” (наказ Міністерства освіти і науки України № 434 від 06.09.2000), обов`язки класного керівника (класовода) покладаються директором школи на педагогічного працівника за його згодою на початку кожного року, про що видається відповідний наказ.
Керівники навчальних закладів, оформлюючи необхідну документацію (трудові книжки, накази, тарифікаційні списки тощо), мають записувати назви посад працівників відповідно до Класифікатору професій (“Єдиній державній класифікацій професій всіх категорій працівників на підставі міжнародних стандартів”).
Суд зазначає, що відповідальність за належне і своєчасне оформлення штатних розкладів та вірне внесення в накази щодо працівників освіти найменування посад покладається на керівників підприємств та установ.
На час роботи позивача у спірний період з 11.10.1984 по 31.08.1985 та з 02.09.1991 по 28.02.1996, була чинною Єдина номенклатура посад службовців, затверджена Постановою Державного комітету Ради Міністрів ЄРЄР з питань праці та заробітної плати № 443 від 09.09.1967. Відповідно до даної номенклатури, в групі 5, позиція 5780 значиться посада “вчитель”. У даній групі номенклатурою посад не передбачено посади “класовод”.
З 01.01.1996 набирає чинності Державний класифікатор професій, затверджений наказом № 257 від 27.07.1995. В даному класифікаторі посада “класовода” не передбачена. Натомість є професія вчителя початкових класів під порядковим номером 233 та 2331.
Відповідно до Положення про класного керівника навчального закладу системи загальної середньої освіти, класний керівник - це педагогічний працівник, який здійснює педагогічну діяльність з колективом учнів класу, навчальної групи професійно-технічного навчального закладу, окремими учнями, їх батьками, організацію і проведення гіозаурочної та культурно-масової роботи, сприяє взаємодії учасників навчально-виховного процесу в створенні належних умов для виконання завдань навчання і виховання, саморсалізації та розвитку учнів (вихованців), їх соціального захисту.
За змістом пункту 2 Тимчасового положення про класного керівника середнього закладу освіти, класний керівник призначається директором середнього закладу освіти з числа педагогічних працівників цього закладу. На класного керівника може бути покладено керівництво одним класом. У початкових класах обов`язки класного керівника виконує класовод.
Відповідно до п. 2.3. Положення, на класного керівника покладається керівництво одним класом, навчальною групою. У початкових класах класне керівництво здійснює вчитель початкових класів.
Відповідно до п. 36 "Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівникам освіти" затвердженої наказом МОН України від 15.04.1993 № 102, вчителям, викладачам, старшим викладачам, майстрам виробничого навчання та іншим педагогічним працівникам (крім керівних) загальноосвітніх навчальних закладів, вищих навчальних закладів 1-11 рівнів акредитації та професійно-технічних навчальних закладів провадиться додаткова оплата за класне керівництво.
Враховуючи вищезазначене, суд зазначає, що "Класовод" - це не назва посади, а виконання педагогічним працівником, зокрема вчителем початкових класів, функцій щодо організатора учнівського колективу.
Обов`язки класного керівника (класовода) покладаються директором школи на педагогічного працівника за його згодою на початку кожного року, про що видається відповідний наказ.
З огляду на викладене, поняття "класовод" тотожне поняттю "класний керівник" та за своїм змістом є не назвою відповідної посади, а вказує на те, що особа, перебуваючи на посаді вчителя початкових класів, виконувала додатково обов`язки класного керівника (класовода), покладені на неї відповідним наказом керівництва навчального закладу.
Водночас суд зауважує, що у розділі Переліку № 909 "1. Освіта" у графі "Найменування закладів і установ" передбачено зокрема "Загальноосвітні навчальні заклади", а у графі "Найменування посад" передбачено зокрема - учителі, вихователі.
Також у розділі Переліку № 909 “ 1. Освіта” у графі “Найменування закладів і установ” передбачено "Бібліотеки", а у графі "Найменування посад" - завідуючі, бібліотекарі.
Пунктом 2 Приміток до вищевказаного Переліку передбачено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.
При цьому суд зазначає, що згідно з частиною 2 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Тобто, основним документом який підтверджує наявний трудовий стаж є трудова книжка, і лише за її відсутності або відсутності у трудовій книжці відповідних записів, приймають уточнюючі довідки або інші документи, видані за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами про періоди роботи не зазначені у трудовій книжці.
В цьому випадку, необхідними умовами для виникнення у позивачки права на виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією.
Також, згідно пункту 1.1 Розділу 1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29 липня 1993 року № 58 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993року за № 110 (далі - Інструкція) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Судом встановлено, що відповідно до записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 05.08.1983, позивача з 27.09.1984 переведено на посаду учителя І-ІІІ класів В`язівської 8-річної школи Охтирського району Сумської області (запис № 4), а з 24.11.2003 позивача звільнено з роботи у зв`язку з переведенням на посаду вчителя початкових класів Куземинської ЗОШ 1-3 ступенів згідно з п.5 ст. 36 КЗпП України (запис № 6) (а.с. 22-23).
Зазначеним вище Тимчасовим положенням було передбачено, що у початкових класах класне керівництво здійснює вчитель початкових класів. У початкових класах обов`язки класного керівника виконує класовод.
З врахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку що наявними у справі доказами підтверджується факт виконання позивачкою обов`язків вчителя початкових класів у навчальному закладі у спірний період, а тому підтверджується і наявність необхідного стажу для виплати одноразової грошової допомоги при виході на пенсію.
Крім того, відповідно до розрахунку страхового стажу (форма РС-право) органом пенсійного фонду при призначенні позивачу пенсії за віком вже було зараховано до страхового стажу 42 роки 05 місяців 17 днів, з яких більше 40 років трудової діяльності, як працівнику освіти (а.с. 18).
Отже, з метою повного та ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про визнання протиправним і скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області від 28.01.2025 №184150013966 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Сумській області нарахувати та виплатити позивачу грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Водночас суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо відмови у нарахуванні і виплаті грошової допомоги, оскільки така відмова була оформлена рішенням від 28.01.2025, визнаючи протиправним та скасовуючи яке, суд належним чином захистив права позивача.
На підставі ст. 139 КАС України суд вважає необхідним стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Сумській області на користь позивача судовий збір у розмірі 968,96 грн, сплачений при зверненні до суду (а.с. 58). 
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії – задовольнити частково.
Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області від 28.01.2025 №184150013966 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Степана Бандери, будинок 43, м. Суми, Сумська область код ЄДРПОУ 21108013) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
У задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Степана Бандери, будинок 43, м. Суми, Сумська область код ЄДРПОУ 21108013) суму судового збору у розмірі 968,96 грн. 
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   С.В. Воловик