Справа № 445/199/22 Головуючий у 1 інстанції: Сивак В.М. 
Провадження № 22-ц/811/3760/24 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С.М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

05 березня 2026 року м. Львів 
Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого – судді Бойко С.М.,
суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., 
секретаря – Хоцяновича О.В.,
з участю: представника  ОСОБА_1 – ОСОБА_2 ,
позивача ОСОБА_3 , її представника –
ОСОБА_4 , відповідача ОСОБА_5 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Золочівського районного суду Львівської області від 27 квітня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 про визнання права власності на спадкове майно,

встановив:
У лютому 2022 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , в якому просила визнати за нею право власності на земельну ділянку – середню земельну частку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (пай), загальною площею 2,23 га, що знаходиться на території Глинянської ОТГ Львівського району Львівської області, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Свої вимоги позивач обгрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла рідна сестра її баби – ОСОБА_8 , останнім місцем проживання якої було: с. Солова Золочівського району Львівської області, заповіту вона за життя не складала.
Після смерті ОСОБА_8 залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки (паю), загальною площею 2,23 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Куровичівської сільської ради Золочівського району (на даний час – Глинянська ОТГ Львівського району) Львівської області.
Позивачка зазначала, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_8 , оскільки в шестимісячний строк з моменту відкриття спадщини вступила в управління та володіння майном померлої, так як проживала разом із спадкодавцем по день її смерті, а інших спадкоємців, які б прийняли спадщину та претендували на спірне майно, чи заявляли свої права на нього, немає.
Водночас, у зв`язку з тим, що за життя спадкодавець не оформила правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку (пай), позивачці було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Просила позов задовольнити.
Рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 27 квітня 2022 року позов задоволено.
Визнано за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування на земельну ділянку – середню земельну частку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (пай), загальною площею 2,23 га, що знаходиться на території Глинянської ОТГ Львівського району Львівської області (колишня Куровичівська сільська рада Золочівського району Львівської області), що залишилось після ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 , особа, яка не брала участі у справі, однак, вважає, що оскаржуваним рішенням суду порушено його права та законні інтереси, як спадкоємця ОСОБА_8 , просив рішення скасувати з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, які суд визнав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.
Апелянту невідомо, хто така ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , оскільки вони не мають жодного родинного зв`язку із померлою ОСОБА_8 .
Вважає, що ОСОБА_3 свідомо ввела суд в оману, зазначивши, що спадкоємців у померлої ОСОБА_8 немає, позаяк, спадкоємцем після смерті ОСОБА_8 в порядку спадкової трансмісії є її внук ОСОБА_1 , який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом №463 від 05.04.2024 року. 
Вказує, що наданий ОСОБА_3 сертифікат на право на земельну частку (пай) РН №552977 є підробкою, оскільки у справжнього спадкоємця ОСОБА_9 є сертифікат на право на земельну частку (пай), який видано ОСОБА_8 РН №553610.
Апелянт наголошує, що йому, як внуку спадкодавця, невідомо хто така ОСОБА_3 і яким чином вона отримала спадщину після смерті ОСОБА_8 , оскільки вона є зовсім чужою людиною як для нього, так і для ОСОБА_8 , тому не могла проживати разом із спадкодавцем перед її смертю.
Додає, що ОСОБА_3 позбавила його законного права на спадщину після смерті баби, а відтак, рішення суду зачіпає його законні права та інтереси, тому він мав бути стороною у справі, як спадкоємець, з урахуванням принципу черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. 
Зазначає, що після смерті ОСОБА_8 спадщину прийняв її син ОСОБА_10 , а після смерті останнього – його син та, відповідно, внук спадкодавця – апелянт ОСОБА_1 .
Звертає увагу, що він ( ОСОБА_1 ) отримав свідоцтво про право на спадщину з законом, а саме: на земельну частку (пай), розміром 2,23 га, яка перебувала у колективній власності Спілки селянського господарства імені Дорошенка (с. Солова Львівської області), однак, отримавши свідоцтво про право на спадщину, він не може отримати документ про право власності на земельну ділянку, оскільки право власності на земельні ділянки зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі рішення суду.
Наголошує, що у справах про визнання права власності в порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець, який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення від права на спадкування, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування. 
В судове засідання апеляційного суду 24.02.2026 року інші учасники справи не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи всі були належним чином повідомлені, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, тому, відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України, справу розглянуто у їхній відсутності.
Ухвалення та проголошення судового рішення відкладено на 05.03.2026 року о 12:50.
Заслухавши пояснення сторони апелянта в підтримання апеляційної скарги, заперечення сторони позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9 т.1).
Спадкова справа після смерті ОСОБА_8 не заводилась (а.с.26 т.1).
Згідно зі статтею 549 ЦК УРСР (1963 року), в редакції, чинній на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_8 , визнавалось, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини, і зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
На момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_8 і до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для прийняття спадщини, чинною була Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України №18/5 від 14.06.1994 року.
Пунктом 113 цієї Інструкції було передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст.549 ЦК УРСР). 
Доказом вступу в управління чи володіння майном, за цією Інструкцією, могли бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.
Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном могла бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користуватися яким можливо лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців.
Постійним (зареєстрованим) місцем проживання спадкодавця ОСОБА_8 на момент відкриття спадщини після її смерті було: с. Солова Золочівського (на даний час – Львівського) району Львівської області, що підтверджується довідкою Куровицького старостинського округу Глинянської міської ради Львівського району Львівської області від 21.01.2022 року №703 (а.с.25 т.1).
Цією довідкою підтверджено, що заповіт від імені ОСОБА_8 у Куровицькій сільській раді Львівської області не посвідчувався.
Згідно з відміткою у паспорті позивачки ОСОБА_3 (а.с.8 т.1), з 04.02.1991 року вона була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . 
Однак, названою вище довідкою стверджується, що після смерті ОСОБА_8 фактично спадщину прийняла племінниця ОСОБА_3 , яка в шестимісячний термін ввійшла в управління та володіння майном померлої, яка проживала з нею без реєстрації.
З матеріалів витребуваної Львівським апеляційним судом спадкової справи №1/2013, заведеної 12.01.2013 року приватним нотаріусом Золочівського районного нотаріального округу Плотицею Г.Д. після смерті ОСОБА_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.194-250 т.1), встановлено, що ОСОБА_10 є сином ОСОБА_8 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 у с. Солова Золочівського району Львівської області і померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.208-209 т.1).
Також встановлено, що після смерті ОСОБА_8 фактично спадщину прийняв її син – ОСОБА_10 , який у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини вступив у володіння та управління майном померлої, взявши у користування всі її речі домашньої обстановки і вжитку, а також був зареєстрований та проживав однією сім`єю із спадкодавцем – своєю матір`ю ОСОБА_8 з 18.10.1990 року до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_2 .
Останнім місцем проживання ОСОБА_10 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.206-207 т.1), було с.Солова Золочівського району Львівської області.
Наведене підтверджується довідкою Куровицької сільської ради Золочівського району Львівської області від 10.01.2013 року №5 (а.с.216 т.1) і будинковою книгою по будинку ОСОБА_8 в с. Солова Золочівського району Львівської області, в якій наявні відомості про реєстрацію постійного місця проживання ОСОБА_10 разом із ОСОБА_8 на момент смерті останньої (а.с.217-218 т.1).
У зв`язку з тим, що ОСОБА_10 за життя не оформив своїх спадкових прав на спадщину, яку він прийняв після смерті матері, тому після його смерті, все належне йому майно перейшло в порядку спадкування до його сина – апелянта ОСОБА_1 (а.с.214-215 т.1), якому 05.04.2024 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно з яким, ОСОБА_1 успадкував після смерті батька – ОСОБА_10 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності Спілки селянських господарств імені Дорошенка (с. Солова Львівського (колишнього Золочівського) району Львівської області), розміром 2,23 в умовних кадастрових гектарах, належного матері померлого ОСОБА_10 – ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.243-244 т.1). 
Отже, таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , був її син – ОСОБА_10 , який постійно проживав разом із матір`ю в с. Солова Золочівського району Львівської області, після смерті якого спадщину прийняв його син – апелянт ОСОБА_1 , подавши нотаріусу заяву у встановлений законом шестимісячний строк після смерті батька на належне останньому майно, в тому числі й на спірну частку (пай), розміром 2,23 га в умовних кадастрових гектарах.
Визначивши відповідачами осіб, які спадщини після смерті ОСОБА_8 не приймали, що було визнано сторонами у суді апеляційної інстанції, позивач звернула свої позовні вимоги до неналежних відповідачів, тому, оскаржуване рішення підлягає скасуванню, як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, суд першої інстанції вирішив питання про права та інтереси апелянта, не залучивши його до участі у справі, та всупереч вимогам ч.4 ст.206 ЦПК України прийняв визнання позову, яке порушує права апелянта.
З наведених вище мотивів та підстав рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3 . 
Відповідно до статті 141 ЦПК України та враховуючи наслідки розгляду справи апеляційним судом – відмову у задоволенні позову в повному обсязі, понесені апелянтом судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1488 грн. 60 коп. підлягають стягненню з позивачки.
З урахуванням перебування одного із членів колегії суддів у відпустці в період з 09 по 13 березня 2026 року включно, повний текст постанови складений у перший робочий день після відпустки – 16 березня 2026 року. 
Керуючись ст.ст.367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п.1-4, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

ухвалив:
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити. 
Рішення Золочівського районного суду Львівської області від 27 квітня 2022 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 про визнання права власності на земельну ділянку – середню земельну частку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (пай), загальною площею 2,23 га, що знаходиться на території Глинянської ОТГ Львівського району Львівської області, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1488 гривень 60 копійок. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. 
Повний текст постанови складений 16 березня 2026 року.

Головуючий       С.М. Бойко

Судді:        С.М. Копняк

А.В. Ніткевич