ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
8-й під`їзд, Держпром, майдан Свободи, 5, м. Харків, 61022 
тел. приймальня (057) 705-14-14, тел. канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41 
_______________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2026 р.	м. Харків	Справа № 922/262/26	

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Новікової Н.А.
розглянувши без повідомлення (виклику) учасників справи в порядку спрощеного позовного провадження справу 922/262/26
за позовом ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ» (61057, місто Харків, вулиця Гоголя, будинок 10, ЄДРПОУ 42206328)
до відповідача Національного наукового центру «Харківський фізико-технічний інститут» (61108, місто Харків, вулиця Академічна, будинок 1, ЄДРПОУ 14312223)
про стягнення інфляційних збитків, -

ВСТАНОВИВ:

ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ» (позивач по справі) звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Національного наукового центру «Харківський фізико-технічний інститут» (відповідач по справі), в якій просить суд стягнути з Національного наукового «Харківський фізико-технічний інститут» на користь ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ» заборгованість за Договором про закупівлю (постачання) електричної енергії №0207/2 від 13.02.2023р, а саме інфляційні збитки за червень 2023 року в сумі 16 000,00 грн. Також просить судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 662,40 грн покласти на відповідача.
В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що: рішенням Господарського суду Харківської області від 27.06.2024 по справі №922/4448/23 стягнуто з Національного наукового центру «Харківський фізико технічний інститут» 14 000,00 грн збитків від інфляції за квітень та травень 2023 року за договором № 0207/2 від 13.02.2023, а інфляційні збитки за червень 2023 року, які нараховано в липні 2023 року, не було стягнуто.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 30.01.2026 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі; вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами; встановлено відповідачу строк 15 днів з дня вручення ухвали для подання до суду відзиву на позовну заяву та заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження разом із доказами їх надіслання (надання) позивачу згідно зі ст.ст. 250, 251 ГПК України; встановлено позивачу строк 5 днів з дня отримання відзиву для подання до суду відповіді на відзив разом із доказами його надсилання (надання) відповідачу згідно зі ст. 251 ГПК України; встановлено відповідачу строк 5 днів з дня отримання відповіді на відзив для подання до суду заперечень на відповідь на відзив разом із доказами їх надсилання (надання) позивачу згідно зі ст. 251 ГПК України; роз`яснено учасникам справи, що у випадку неподання відповідачем відзиву та/або клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, а також у разі неподання позивачем відповіді на відзив, відповідачем - заперечень на відповідь на відзив протягом строків, встановлених ухвалою, розгляд справи може бути здійснений за наявними у справі матеріалами після спливу зазначених строків та в межах строків, встановлених ст. 248 ГПК України; повідомлено учасникам справи, що заяви по суті справи, а також заяви з процесуальних питань, клопотання, пояснення, додаткові письмові докази, висновки експертів можуть бути ними подані в електронному вигляді через особистий кабінет в підсистемі “Електронний суд” ЄСІТС або в паперовому вигляді через канцелярію суду чи на офіційну поштову адресу суду.
Ухвалу суду від 30.01.2026 про відкриття провадження у справі отримано позивачем, його представником та відповідачем 30.01.2026, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа в електронний кабінет відповідних осіб в ЄСІТС.
06.02.2026 (вх. № 3055/26) на адресу Господарського суду Харківської області надійшов відзив Національного наукового центру «Харківський фізико-технічний інститут» на позовну заяву ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ» (документ сформовано в системі Електронний суд ЄСІТС 06.02.2026), в якому відповідач просить в задоволенні позову відмовити повністю. 
В обґрунтування відзиву на позовну заву відповідач посилається на те, що: стягнення збитків від інфляції за період травень-червень 2023 року за несвоєчасно оплачену заборгованість за лютий 2023 року за Договором від 13.02.2023 № 0207/2 було предметом розгляду у справі № 922/4448/23 Господарського суду Харківської області; зазначає про те, що 27.06.2024 у даній справі було винесено рішення, яким позов задоволено повністю, в тому числі стягнуто 14 000,00 грн. збитків від інфляції за період травень-червень 2023 року. Відзив прийнятий до розгляду та долучений до матеріалів справи. 
09.02.2026 (вх. № 3228/26) на адресу Господарського суду Харківської області надійшла відповідь ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ» на відзив Національного наукового центру «Харківський фізико-технічний інститут» (документ сформовано в системі Електронний суд ЄСІТС 09.02.2026), в якій позивач просить суд позов задовільнити повністю.
В обґрунтуванні відповіді на відзив позивач посилається на те, що: рішенням Господарського суду Харківської області від 27.06.2024 по справі № 922/4448/23 не стягувалися інфляційні збитки за червень 2023 року, які нараховані позивачем у липні 2023 року, зазначає про те, що в резолютивній частині рішення Господарського суду Харківської області по справі № 922/4448/23 не вказано, що інфляційні збитки стягуються за три місяці (квітень, травень, червень) 2023 року, просить суд виходити з фактично стягнутих сум інфляційних збитків у справі №922/4448/23 з прив`язкою їх до конкретних місяців нарахування, оскільки у вищезазначеному рішенні допущена формальна помилка. На підтвердження даного нарахування інфляційних збитків наданий розрахунок заборгованості індексу інфляції, який є додатком до позовної заяви. Відповідь на відзив прийнята до розгляду та долучена до матеріалів справи.
12.02.2026 (вх. № 3586/26) на адресу Господарського суду Харківської області надійшли заперечення Національного наукового центру «Харківський фізико-технічний інститут» на відповідь ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ» (документ сформовано в системі Електронний суд ЄСІТС 12.02.2026), в яких відповідач просить в задоволенні позову відмовити повністю.
В обґрунтуванні заперечень на відповідь на відзив відповідач посилається на те, що: в мотивувальній частині рішення суд зазначив: «Перевіривши правомірність нарахування 3% річних за період з 28.03.2023 по 27.06.2023 в розмірі 16 847,24 грн. та збитків від інфляції за період травень-червень 2023 року в розмірі 14 000,00 грн. на несвоєчасно оплачену заборгованість за лютий 2023 року, таке нарахування здійснено позивачем арифметично правильно, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі»; наголошує, що посилання позивача на формальну помилку у рішенні суду є необґрунтованим, та зазначає про те, що вимога про стягнення заборгованості за Договором про закупівлю (постачання) електричної енергії № 0207/2 від 13.02.2023, а саме інфляційних збитків за червень 2023 року, розглянута і задоволена рішенням Господарського суду Харківської області від 27.06.2024 у справі № 922/4448/23, яке набрало законної сили. Заперечення прийняті до розгляду та долучені до матеріалів справи.
16.02.2026 (вх. № 3773/260) на адресу Господарського суду Харківської області надійшли додаткові пояснення від ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ», в яких позивач просить суд позов задовільнити повністю.
В додаткових поясненнях позивач зазначає про те, що до позову у справі 922/4448/23 було долучено розрахунки інфляційних збитків тільки за квітень та травень 2023 року. Позивачем у справі 922/4448/23 не долучався до позовної заяви розрахунок інфляційних збитків за червень 2023 року, відтак суд не перевіряв, не досліджував, не міг дослідити та перевірити, а також не міг стягнути інфляційні збитки за червень 2023 року. Також звертає увагу на те, що загальна сума інфляційних збитків за квітень, травень, червень 2023 року складає 30 000 грн, а не 14 000 грн як стверджує відповідач. Додаткові пояснення прийняті до розгляду та долучені до матеріалів справи.
В силу приписів статті 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Відповідно до частини другої статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.
Частиною четвертою статті 240 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Розглянувши справу в межах строку, встановленого статтею 248 Господарського процесуального кодексу України, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
В силу приписів ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Рішенням Господарського суду Харківського суду Харківської області від 27.06.2024 у справі № 922/4448/23 позов задоволено повністю та стягнуто з Національного наукового центру «Харківський фізико-технічний інститут» на користь Приватного акціонерного товариства «ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ» 16 847,24 грн 3% річних, 14 000,00 грн збитків від інфляції за договором про закупівлю (постачання) електричної енергії № 0207/2 від 13.02.2023, а також 2 684,00 грн судового збору.
Так, зазначеним рішенням суду було встановлено, що з 01.01.2019, у зв`язку з відокремленням функції з розподілу електричної енергії від функції постачання електричної енергії, що визначено положеннями Закону України «Про ринок електричної енергії» від 13.04.2017, у відповідності до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26.10.2018 № 1268 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо передачі даних побутових та малих непобутових споживачів постачальнику електричної енергії», на якого відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» покладається виконання функції універсальної послуги на закріпленій території» Приватне акціонерне товариство «ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ» є постачальником універсальних послуг на території Харківської області.
Позивач, як постачальник універсальних послуг, здійснює постачання електричної енергії з 01.01.2019 у порядку, визначеному «Правилами роздрібного ринку електричної енергії», затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312 та на умовах постачання універсальних послуг.
На виконання п.13 розділу ХVІІ Закону України «Про ринок електричної енергії» під час здійснення заходів з відокремлення було створено електропостачальника - Приватне акціонерне товариство «ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ», а Акціонерна компанія «ХАРКІВОБЛЕНЕРГО» виконує функції з розподілу електричної енергії на території Харківської області та є оператором системи розподілу.
Відповідно до абзацу 5 п.13 р. ХVІІ Закону України «Про ринок електричної енергії» фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема, надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальних послуг та/або факт споживання електричної енергії.
Разом з тим, у відповідності до п.13 Перехідних положень Закону України «Про ринок електричної енергії» передача постачальнику універсальних послуг персональних даних побутових та малих непобутових споживачів під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу не потребує отримання згоди та повідомлення таких споживачів про передачу персональних даних і вважається такою, що здійснена в загальносуспільних інтересах з метою забезпечення постачання електричної енергії споживачам.
Публічний договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг розміщений на офіційному сайті позивача.
13.02.2023 між Приватним акціонерним товариством «ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ» і Національним науковим центром «Харківський фізико-технічний інститут», було укладено Договір №0207/2 про закупівлю (постачання) електричної енергії, згідно п. 2.1 якого Постачальник продає електричну енергію як різновид товару для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.
Також відповідач підписав заяву-приєднання до умов договору про закупівлю (постачання) електричної енергії № 0207/2 від 13.02.2023.
Відповідно до розділу 1 Договору, цей договір про закупівлю (постачання) електричної енергії встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу постачальником електричної енергії та укладається сторонами, з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України.
За умовами п. 2.1 зазначеного договору, постачальник продає електричну енергію споживачу як різновид товару для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.
Відповідно до п. 5.6 договору, розрахунковий період за цим договором визначений у комерційній пропозиції та становить календарний місяць і відповідає розрахунковому періоду за договором споживача з оператором системи розподілу/передачі.
Пунктом 5.7 договору передбачено, що оплата вартості електричної енергії за цим договором здійснюється відповідачем виключно шляхом перерахування коштів на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника.
У п.5.8 договору сторони погодили, що оплата рахунку позивача має бути здійснена відповідачем у строк, визначений в комерційній пропозиції, яка є додатком № 2 до цього договору. Також сторони погодили, що всі платіжні документи, що виставляються позивачем відповідачу, зокрема, мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені сторонами цього договору.
На період дії воєнного стану в Україні та ведення активних бойових дій на території Харківської області, надання рахунку за електричну енергію та акту приймання-передачі електричної енергії здійснюється відповідно до комерційної пропозиції та/або іншими засобами комунікації, а саме: шляхом відправлення зазначених документів на електронну адресу, зазначену у п. 13.8 договору або надіслані за допомогою системи електронного документообігу (за умови укладення відповідної додаткової угоди до договору).
За умовами п. 4 комерційної пропозиції № 1/23 Ф-Р/ розрахунковим періодом є календарний місяць; оплата електричної енергії здійснюється відповідачем один раз за фактичний обсяг спожитої електричної енергії, визначений за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом), на підставі виставленого рахунка відповідачу, в якому зазначаються суми до сплати за електричну енергію; у разі відсутності графіка погашення заборгованості та при відсутності у платіжному документі у реквізиті «Призначення платежу» посилань на період, за який здійснюється оплата, або перевищення суми платежу, необхідної для цього періоду, ці кошти, перераховані відповідачем за електричну енергію, позивач має право зарахувати як погашення існуючої заборгованості відповідача з найдавнішим терміном її виникнення.
Відповідно до п. 6.2 договору відповідач взяв на себе зобов`язання забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього договору.
Пунктом 5 комерційної пропозиції встановлено, що рахунок за спожиту електричну енергію надається відповідачу до 12 числа (включно) місяця наступного за розрахунковим. Рахунок за спожиту електричну енергію має бути оплачений протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка відповідачем; рахунки на оплату надаються відповідачу у відповідних структурних підрозділах постачальника або направляються через систему електронного документообігу у разі укладання відповідної додаткової угоди до договору; в разі неотримання відповідачем рахунків позивач направляє рахунки відповідачу поштовим зв`язком, у такому разі рахунки вважаються отриманими відповідачем з дня їх відправлення.
Пунктом 8 комерційної пропозиції у разі порушення відповідачем строків оплати електричної енергії, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, передбачених п. 5 комерційної пропозиції позивач проводить нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати 3% річних з простроченої суми.
При цьому сума грошового зобов`язання за договором повинна бути оплачена споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції.
Суми 3% річних та інфляційних зазначаються у розрахунковому документі окремим рядком та повинні бути оплачені протягом 5 робочих днів від дня його отримання відповідачем.
Відповідно до п. 13 комерційної пропозиції договір укладається на термін з 01.01.2023 по 10.03.2023. Договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 10.03.2023, а в частині розрахунків - до їх повного виконання. Дія цього договору розповсюджується на відносини між сторонами, які виникли з 01.01.2023 на підставі ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України.
На підставі переданих даних від Акціонерного товариства «ХАРКІВОБЛЕНЕРГО» відповідачу проведено нарахування та за результатами розрахункового періоду було сформовано та виставлено рахунок за спожиту електричну енергію за лютий 2023 року на суму 3 748 169,27 грн. Відповідачем за лютий 2023 року спожито 758482 кВт*год. Рахунок за лютий 2023 року та акт приймання-передачі електричної енергії відправлено засобами поштового зв`язку. Строк оплати рахунку до 27.03.2023.
Проте, відповідачем рахунок за лютий 2023 року оплачено 08.04.2023, що підтверджується платіжним дорученням № 469006с4f9 від 28.09.2022 року на суму 1 748 169,27 грн та 27.06.2023 у сумі 2 000 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 154.
Таким чином, відповідач в порушення строків здійснив оплату спожитої електричної енергії за лютий 2023 року.
У зв`язку з несплатою за електричну енергію за договором № 0207/2 в обумовлений термін позивач здійснив відповідачу нарахування 3% річних та збитків від інфляції і рішенням Господарського суду Харківської області у справі № 922/4448/23 позов задоволено повністю та стягнуто з Національного наукового центру «Харківський фізико-технічний інститут» на користь Приватного акціонерного товариства «ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ» 16 847,24 грн. 3% річних, 14 000,00 грн. збитків від інфляції, 2 684,00 грн судового збору.
З врахуванням того, що зазначеним рішенням суду було стягнуто 14 000,00 грн. збитків від інфляції за квітень та травень 2023 року, позивач звернувся до суду із позовом по даній справі про стягнення з відповідача на користь позивача збитків від інфляції за червень 2023 року у розмірі 16 000,00 грн.
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.
Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються такі види договорів, зокрема про постачання електричної енергії споживачу.
У відповідності до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною 2 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України.
Положеннями п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, а в силу вимог ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
У відповідності до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч. 1 ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. 
Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 Цивільного кодексу України).
Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України).
Як свідчить доданий до матеріалів справи розрахунок заборгованості індексу інфляції та позовна заява у справі № 922/4448/23, індекс інфляції було нараховано наступним чином: за квітень 2023 року на суму боргу 2 000 000,00 грн. нараховано 4 000,00 грн. інфляційних збитків; за травень 2023 року на суму боргу 2 000 000,00 грн. нараховано 10 000,00 грн. інфляційних збитків. Всього за два місяці на суму боргу 2 000 000,00 грн. нараховано інфляційних збитків 14 000,00 грн (квітень та травень 2023 року).
Водночас, як свідчить розрахунок індексу інфляції за червень 2023 року, який є предметом позову у даній справі, позивачем нараховано інфляційних збитків за червень 2023 року на суму заборгованості 2 000 000,00 грн в загальному розмірі 16 000,00 грн.
Вищезазначене дає підстави для висновку про те, що рішенням Господарського суду Харківської області у справі № 922/4448/23 з відповідача на користь позивача фактично було стягнуто 14 000,00 грн. інфляційних збитків за період квітень та травень 2023 року (тобто за два місяці), проте у даній справі заявлено до стягнення інфляційні збитки за червень 2023 року (тобто за один місяць). При цьому загальна сума інфляційних збитків за три місяці (квітень, травень та червень 2023 року) складає 30 000,00 грн. (14 000,00 грн. стягнута рішенням суду у справі № 922/4448/23 та 16 000,00 грн. заявлена до стягнення в межах даної справи).
Відповідно до розрахунку суми інфляційних втрат позивач просить суд стягнути індекс інфляції, які нараховані в липні 2023 року за червень 2023 року, згідно Договору № 0207/2 про закупівлю (постачання) електричної енергії від 13.02.2023.
Зокрема, розрахунок заборгованості з інфляційних витрат проводився по формулі: S=N*(К-100)/100, де S — сума індексу інфляції, N - сума простроченої заборгованості, К – індекс інфляції. У липні 2023 року ПрАТ «ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ» нараховано інфляційні втрати за червень 2023 року наступним чином. Період прострочення з 01.06.2023 по 27.06.2023р. (по дату сплати — як вказано в комерційній пропозиції). Індекс інфляції у червні 2023 року складав 100,80%. За несплачену заборгованість за спожиту електричну енергію у сумі 2 000 000,00 грн за лютий 2023 року нараховано збитки від інфляції за червень у сумі 16 000 грн.
Суд зазначає, що наданий позивачем розрахунок перевірено судом та встановлено, що він здійснений арифметично вірно, на один календарний місяць червень 2023 року на суму боргу 2 000 000,00 грн, відтак він відповідає фактичним матеріалам справи та узгоджується із приписами чинного законодавства.
При цьому посилання відповідача на те, що вимога про стягнення заборгованості із інфляційних збитків за червень 2023 року за договором про закупівлю (постачання) електричної енергії № 0207/2 від 13.02.2023 вже була розглянута в межах справи № 922/4448/23 спростовується матеріалами справи, адже вищезазначеним рішенням господарського суду стягнуто інфляційних втрат лише за 2 місяця 2023 року за договором про закупівлю (постачання) електричної енергії № 0207/2 від 13.02.2023 (квітень та травень).
Водночас будь-яких документальних доказів сплати відповідачем інфляційних збитків за червень 2023 року, які були нараховані у липні 2023 року, відповідачем не надані та матеріали справи відповідо не містять.
Згідно вимог ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У відповідності до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Зі змісту ст. 77 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частинами 1,2,3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Салов проти України» від 06.09.2005р.).
Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року).
Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїс-Матеос проти Іспанії» від 23 червня 1993 р.).
Захищене статтею 6 Європейської конвенції з прав людини право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.
Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.
У п. 26 рішення від 15.05.2008 Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» суд нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.
Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Яременко проти України», no. 32092/02 від 12.06.2008 року).
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 №3-рп/2003).
Згідно з вимогами частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Беручи до уваги, що рішенням Господарського суду Харківської області від 27.06.2024 у справі № 922/4449/23 судом було стягнуто заборгованість із відповідача за інфляційними нарахуваннями за квітень та травень 2023 року у розмірі 14 000,00 грн, водночас в межах спору у даній справі позивач просить стягнути інфляційні збитки за червень 2023 року у розмірі 16 000,00 грн., перевіривши наданий позивачем розрахунок та встановивши, що він здійснений арифметично вірно, враховуючи, що відповідач не надав доказів сплати інфляційних нарахувань за червень 2023 року у розмірі 16 000,00 грн, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог позивача та про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором про закупівлю (постачання) електричної енергії №0207/2 від 13.02.2023, а саме інфляційних збитків за червень 2023 року в сумі 16 000 грн.
Щодо витрат по сплаті судового збору.
Стаття 123 ГПК України визначає види судових витрат, до яких належать судовий збір та витрати, пов`язані з розглядом справи.
Згідно з ч. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Пунктом 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору
Враховуючи, що позов задоволено повністю, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129, п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України, витрати щодо сплати судового збору в сумі 2 662,40 грн. покладаються на відповідача, оскільки спір по справі виник саме з його вини.
На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 20, 73, 74, 86, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд - 

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з Національного наукового центру «Харківський фізико-технічний інститут» (61108, місто Харків, вулиця Академічна, будинок 1, ЄДРПОУ 14312223) на користь ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ» (61057, місто Харків, вулиця Гоголя, будинок 10, ЄДРПОУ 42206328, ХОУ АТ «Ощадбанк» НОМЕР_1 , МФО 351823) інфляційні збитки за червень 2023 року в сумі 16 000,00 грн. за договором про закупівлю (постачання) електричної енергії № 0207/2 від 13.02.2023, а також 2 662,40 грн. витрат по сплаті судового збору.
3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст рішення складено та підписано 24.03.2026.

Суддя		Н.А. Новікова