МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 квітня 2026 р.  	№ 400/12509/25 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Біоносенко В. В. розглянув у порядку спрощеного провадження, без проведення судового засідання та виклику сторін (в письмовому провадженні) адміністративну справу
за позовом	ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , 	
до 	Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області в особі Центрального відділу міста Миколаєва, вул. Космонавтів, 144,м. Миколаїв,54031, вул. Андрія Покровського, 15,м. Миколаїв,54005 	
про	визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,	

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області в особі Центрального відділу міста Миколаєва з вимогами : 1) визнати протиправною бездіяльність Управління міграційної служби України в Миколаївській області в особі Центрального відділу міста Миколаєва, що полягає у відмові виконати вимоги щодо обміну пошкодженого паспорта-книжечки громадянина України ОСОБА_1 на паспорт-книжечку зразка 1994 року відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503 -ХІІ (в редакції постанови ВРУ від 23.02.2007); 2) зобов`язати Управління державної міграційної служби України в Миколаївській області в особі Центрального відділу міста Миколаєва обміняти пошкоджений паспорт-книжечку громадянина України ОСОБА_1 , НОМЕР_1 , виданий Заводським РВММУ УМВС України в Миколаївській області 05.09.2001, на паспорт -книжечку зразка 1994 року відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503 -ХІІ (в редакції постанови ВРУ від 23.02.2007).
В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що у зв`язку з пошкодженням свого паспорту НОМЕР_2 він 03.10.2025 звернувся до відповідача із заявою, в якій просив здійснити обмін паспорту громадянина України зразка 1994 року у виді книжечки. Однак відповідач листом від 24.10.2025 №В-41/6/4813-25/4813.1/44-25 відмовив в обміні та видачі паспорта громадянина України у формі книжечки, з посиланням на Тимчасовий порядок оформлення i видачi паспорта громадянина України, затверджений наказом МВС України вiд 06.06.19 р. за № 456. Зазначене грубо порушує основоположні конституційні права людини і громадянина. Також позивач обґрунтував право на отримання паспорта громадянина у формі книжечки, посиланням на постанови Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі №806/3265/17.
Відповідач у відзиві на позов позовні вимоги заперечив. В обґрунтування цієї позиції вказав, що паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій, прийом заяв на видачу паспортів зразка 1994 року згідно із вимогами чинного законодавства України припинено, правові підстави для оформлення паспорта у формі книжечки відсутні. З урахуванням наведеного відповідач просив у задоволенні позову відмовити.
Позивач в свою чергу, у відповіді на відзив вказав на безпідставність доводів відповідача, викладених у відзиві, та просив задовольнити позов в повному обсязі.
Враховуючи воєнний стан, та з метою безпеки учасників судового процесу, суд розглянув справу 17.04.2026 без проведення судового засідання в порядку письмового провадження.
Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 03.10.2025 року у зв`язку з пошкодженням паспорту громадянина України НОМЕР_2 , виданого Заводським РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області, звернувся до Центрального відділу в місті Миколаєві Управління Державної міграційної служби України у Миколаївській області із заявою про обмін пошкодженого паспорту громадянина України на паспорт у формі книжечки зразка 1994 року відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ, без обробки персональних даних у електронний спосіб, без сканування фото, без застосування засобів електронного реєстру, без присвоєння унікального номера запису в Єдиному державному демографічному реєстрі. До заяви позивач долучив: пошкоджений паспорт, 2 фотокартки.
Листом від 24.10.2025 Центральний відділ міста Миколаєва Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області повідомив про відсутність підстав для оформлення та видачі паспорта громадянина України у формі книжечки, та надав роз`яснення стосовно отримання паспорту. При цьому, у листі відповідач повідомив, що для оформлення паспорта громадянина України у формі книжечки на підставі рішення суду, яке набрало законної сили необхідно звертатись до територіального підрозділу УДМС та подати заяву про видачу паспорту громадянина України та перелік необхідних документів, визначених Тимчасовим порядком.
Не погоджуючись з такими діями відповідача позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що спір у цій справі виник у зв`язку з тим, що відповідач відмовив у видачі позивачу паспорт громадянина України у вигляді паспортної книжечки у зв`язку з пошкодженням паспорту.
Велика палата Верховного Суду у постанові від 19.09.18 у зразковій справі №806/3265/17 дійшла висновку, що позбавлення особи можливості отримання паспорта у традиційній формі - у вигляді книжечки, і спричинені цим побоювання окремої суспільної групи, що отримання паспорта у вигляді ID-картки може спричинити шкоду приватному життю, становить втручання держави, яке не було необхідним у демократичному суспільстві, і воно є непропорційним цілям, які мали б бути досягнуті без покладення на особу такого особистого надмірного тягаря.
Відповідно до ч. 3 ст. 291 КАС України, суд, при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.
Вирішуючи питання про відповідність даної справи ознакам типової справи, які вказані в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.09.2018 р. по справі № 806/3265/17, суд виходить з того, що суть спору зводиться до відмови відповідача оформити неповнолітній дитині паспорт громадянина України зразка 1994 р. у вигляді паспортної книжечки. До заяви додавалися необхідні для оформлення паспорта документи. Відповідь відповідача дає підстави вважати, що у видачі паспорту у формі паспортної книжечки відмовлено. Таким чином, ознаки даної справи дають суду підстави розглядати її як типову до зразкової справи № 806/3265/17.
Законодавець, приймаючи Закон № 1474-VIII, яким внесено зміни до Закону № 5492-VI, не дотримав вимог, за якими такі зміни повинні бути зрозумілими і виконуваними, не мати подвійного тлумачення, не звужувати права громадян у спосіб, не передбачений Конституцією України та не допускати жодної дискримінації у залежності від часу виникнення правовідносин з отриманням паспорта громадянина України. На час звернення особи до Відділу УДМС діяло два нормативних акта: Положення про паспорт № 2503-XII і Постанова № 302, відповідно до яких особи, які раніше отримали паспорт, не зобов`язані звертатися за його обміном, при досягненні відповідного віку органи УДМС проводять вклеювання фотографії, тоді як особи, які змінили прізвище, чи у яких відбулися інші зміни персональних даних, зобов`язані отримувати новий паспорт у формі ID-картки, який має обмежувальний термін 10 років (ч. 3 ст. 21 Закону № 5492-VI), до якого вноситься більше персональних даних та який має унікальний номер запису у Реєстрі. При цьому, у жодному законі не зазначено, з якою метою встановлені такі обмеження, і чи є вони необхідними у демократичному суспільстві. Оскільки дії Відділу УДМС розглядаються як дії держави в цілому, і такі дії порушують основоположні права громадян, то вони визнаються протиправними.
Крім того, перелік підстав, які становлять легітимну мету обмежень прав і свобод особи, є вичерпним. Свобода розсуду держав щодо встановлення обмежень є вузькою. Проте, слід оцінити, чи передбачене законом таке обмеження, чи відповідає обмеження "нагальній суспільній потребі", тобто чи є воно необхідним у демократичному суспільстві і чи відповідає воно легітимній меті (наприклад, рішення ЄСПЛ у справі "Svyato-Mykhaylivska Parafiya v. Ukraine" від 14.06.2007 р.). Установленість обмежень законом передбачає чіткість і доступність закону, що встановлює такі обмеження. Кожна людина повинна мати відповідне уявлення про норми, які можуть бути застосовані щодо її відповідного права. Вимога чіткого закону, який передбачає обмеження права, має ту саму мету - кожна людина повинна мати можливість передбачити наслідки своєї поведінки. Рівень чіткості, який вимагається від національного законодавства, яке в будь-якому разі не може передбачати усі можливі випадки, багато в чому залежить від змісту відповідного акта, сфери, яку він регулює, чисельність і статусу тих, кому він адресований (рішення ЄСПЛ у справі "Gropperaio AG and Others v. Switzerland" від 28.03.1990 р.). 
Тобто, будь-яке обмеження прав і свобод особи повинно бути чітким та законодавчо визначеним, однак у даному випадку таке обмеження, як неможливість отримання паспорта у формі книжечки, законодавством не передбачено.
Крім того, відповідно до ст. 14 Конвенції користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, незалежності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.
Велика Палата Верховного Суду взяла до уваги позицію ЄСПЛ у рішенні по справі "Х`ю Джордан проти Великої Британії": "Якщо загальна політика або захід мають непропорційно шкідливі наслідки для конкретної групи, то вони (загальна політика або захід) можуть вважатися дискримінаційними, незважаючи на те, що вони не спрямовані конкретно на цю групу".
Також, у постанові від 19.09.18 по справі №806/3265/17 Велика Палата вказала, що висновки Великої Палати Верховного Суду у цій зразковій справі належить застосовувати в адміністративних справах щодо звернення осіб до суду з позовом до територіальних органів ДМС України з вимогами видати паспорт громадянина України у формі книжечки, у зв`язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ.
Таким чином, позивач має право на оформлення паспорта громадянина України у вигляді книжечки, відповідно до висновків постанови Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19.09.18 по справі №806/3265/17.
Разом з тим, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №398 від 03.04.2019 та наказу МВС України від 06.06.2019 №456 «Про затвердження Тимчасового порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України», окрім іншого заявник повинен надати рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання Державної міграційної служби оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року.
При цьому, відповідно до вимог КАСУ, заявник має права звертатися до адміністративного суду про зобов`язання Державної міграційної служби оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року, лише у разі протиправної відмови у видачі такого паспорту.
Суд вимушений констатувати, що у цьому випадку, правотворець та судова практика створила як для позивача, так і для відповідача, алгоритм дій, який містить логічну помилку «idem per idem». Оскільки, відповідач не має право задовольнити вимоги позивача про оформлення паспорта книжечки, без відповідного судового рішення, а позивач не має можливості звернутися до суду для отримання рішення, без відповідної відмови відповідача.
За таких обставин, суд виходить з того, що у цьому випадку відсутні протиправні дії відповідача, оскільки по-перше, вони діяли відповідно до вимог постанови КМУ №398 та Тимчасового порядку №456, які вимагають надання відповідного судового рішення, по-друге, своїм листом про відмову, відповідач, як раз створюють підстави для звернення позивача до суду та отримання відповідного судового рішення, на підставі якого можливо оформити видачу паспорта громадянина України у вигляді книжечки. Тобто, відповідачі у цьому випадку діяли правомірно.
В задоволені позову в частині визнання протиправною бездіяльність Управління державної міграційної служби України в Миколаївській області в особі Центрального відділу міста Миколаєва щодо відмови в оформленнi та видачi ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорту у формі книжечки, зразка 1994 року - відмовити.
Враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені вище, суд з метою відновлення прав позивача, вважає за необхідно задовольнити позов в частині зобов`язання Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області оформити та видати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.09.2018 р. у зразковій справі №806/3265/17 (Пз/9901/2/18, провадження №11-460за18) та відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-XII.
У такому випадку, зазначене судове рішення, як раз і буде тим документом, якого не вистачало позивачу для оформлення паспорта громадянина України.
Позов задовольнити частково.
На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:
1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області в особі Центрального відділу міста Миколаєва (вул. Космонавтів, 144,м. Миколаїв,54031 37844163) задовольнити частково. 
2. Зобов`язати Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області (код ЄДРПОУ 37844163) оформити та видати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( АДРЕСА_1 ), паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-XII.
3. В задоволенні позову в частині визнання протиправною бездіяльність Центрального відділу міста Миколаєва Управлiння державної мiграцiйної служби України в Миколаївськiй областi щодо відмови в оформленнi та видачi ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорту у формі книжечки, зразка 1994 року - відмовити
4. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Біоносенко   

Рішення складено в повному обсязі 17.04.2026