ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.03.2026  	Справа №607/4532/26 Провадження №1-кп/607/1281/2026	

м. Тернопіль
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 , 
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі кримінальне провадження №22026210000000015, відомості про яке 25 лютого 2026 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Панасівка Тернопільського (Підволочиського) району Тернопільської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , одруженого, який є особою з інвалідністю ІІІ групи, раніше не судимого, РНОКПП: НОМЕР_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , його захисника – адвоката ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2025 року в громадянина України ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період. При цьому, ОСОБА_3 було відомо, що згідно зі ст. ст. 1 та 2 Конституції України, Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. У відповідності до ст. 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України. Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом. Відповідно до ч. 1 ст. 17, ч. 1 ст. 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом. Пунктом 9 ст. 1 Закону України «Про національну безпеку» (далі – Закон «Про національну безпеку») визначено, що національна безпека України – це захищеність державного суверенітету, територіальної цілісності, демократичного конституційного ладу та інших національних інтересів України від реальних та потенційних загроз. У відповідності до п. 2 ст. 1 Закону «Про національну безпеку», воєнна безпека - це захищеність державного суверенітету, територіальної цілісності і демократичного конституційного ладу та інших життєво важливих національних інтересів від воєнних загроз. Згідно з п. 44 рішення Ради національної безпеки та оборони України від 14.09.2020, основним завданням у сфері воєнної безпеки є розвиток потенціалу стримування. Безумовним пріоритетом є боєздатні Збройні Сили України, підготовлений і вмотивований військовий резерв та ефективна територіальна оборона, які у поєднанні зі спроможностями інших органів сектору безпеки і оборони здатні завдати таких неприйнятних для противника втрат на землі, у повітрі, на морі та у кіберпросторі, що унеможливить реалізацію його агресивних намірів. Пунктом 22 частини III Стратегії забезпечення державної безпеки, ухваленої рішенням Ради національної безпеки та оборони України від 16.02.2002 року (далі – Стратегія) визначено, що державна політика у сфері державної безпеки спрямовується на попередження, своєчасне виявлення і запобігання зовнішнім та внутрішнім загрозам державній безпеці України, припинення розвідувальних, терористичних, диверсійних та інших протиправних посягань спеціальних служб іноземних держав, а також організацій, окремих груп та осіб на державну безпеку України, усунення умов, що призводять до цих загроз та причин їх виникнення. 
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України» (далі – Закон) Збройні Сили України (далі - ЗСУ) – це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. Збройні Сили України забезпечують стримування збройної агресії проти України та відсіч їй, охорону повітряного простору держави та підводного простору у межах територіального моря України у випадках, визначених законом, беруть участь у заходах, спрямованих на боротьбу з тероризмом. У відповідності до ст. 3 Закону організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій. Згідно ст. 12 Закону підготовка Збройних Сил України до виконання покладених на них Конституцією України завдань, організація та забезпечення їх виконання, підтримання на належному рівні бойової і мобілізаційної готовності та боєздатності, виховна робота, збереження життя і здоров`я особового складу, забезпечення законності та військової дисципліни у Збройних Силах України здійснюються органами військового управління, командирами і начальниками всіх рівнів відповідно до вимог Конституції України та законів України, інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері оборони. У відповідності до ст. 1 Закону України «Про оборону України» (далі – Закон «Про оборону України») військове формування – створена відповідно до законодавства України сукупність військових з`єднань і частин та органів управління ними, які комплектуються військовослужбовцями і призначені для оборони України, захисту її суверенітету, державної незалежності і національних інтересів, територіальної цілісності і недоторканності у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій. Особливий період – період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. Збройна агресія – застосування іншою державою або групою держав збройної сили проти України. Вторгнення або напад збройних сил іншої держави або групи держав на територію України, а також окупація або анексія частини території України вважається збройною агресією. Статтею 4 Закону «Про оборону України» визначено, що у разі збройної агресії проти України або загрози нападу на Україну Президент України приймає рішення про загальну або часткову мобілізацію, введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях. Положеннями ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі – Закон «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію») встановлено, що мобілізація – комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, оперативно-рятувальної служби цивільного захисту – на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано. Цим же законом особливий період визначено як період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Частиною 8 ст. 4 Закону «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що з моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій. Згідно з ч. 5 ст. 22 Закону «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади. Частинами 1, 3 цієї ж статті Закону зобов`язано громадян з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період; під час мобілізації з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин. Частиною 2 ст. 26 Закону «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено настання відповідальності громадян за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації. Згідно зі ст. 17 Закону «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі – Закон «Про військовий обов`язок і військову службу») захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі – також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством. Громадяни проходять військову службу, службу у військовому резерві та виконують військовий обов`язок у запасі відповідно до законодавства. 
Відповідно до ст. 1 Закону «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя. Громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень про приписку до призовних дільниць, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством. Відповідно до п. 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154 (далі – Положення) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах. 
Пунктом 8 Положення визначено, що завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених обов`язків є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, контроль за його станом, зокрема в місцевих органах виконавчої влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та Служби зовнішньої розвідки), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, м. Києва та м. Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил (далі - збори), ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил (далі - пенсіонери) та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, у виконанні завдань з підготовки та ведення територіальної оборони, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства. Відповідно до п. 9 Положення, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»; здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та Служби зовнішньої розвідки): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку). Відповідно до п. 12 Положення територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, в особі його керівника представляє інтереси Збройних Сил України у відносинах, у тому числі з громадянами на відповідній території. Окрім цього, пунктом 6 Положення передбачено, що штатні посади територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки комплектуються військовослужбовцями, державними службовцями та працівниками Збройних Сил (далі - працівники) відповідно до їх штату та штатного розпису. 
Добір військовослужбовців для комплектування територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, їх призначення на посади, проходження військової служби та звільнення з неї здійснюються відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 р. № 1153. Призначення на посади та звільнення з посад керівників та інших військовослужбовців територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки здійснюються відповідно до номенклатури посад для призначення військовослужбовців. 
24.02.2022 президент російської федерації оголосив про своє рішення почати військову операцію в Україні, після чого був відданий наказ на вторгнення підрозділів збройних сил російської федерації на територію України. Після того, 24.02.2022 на виконання вищевказаного наказу, військовослужбовці збройних сил російської федерації шляхом збройної агресії, незаконно вторглись на територію України, перетнувши лінію державного кордону України, розташовану в Автономній Республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та шляхом застосування зброї здійснили напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти, а також здійснили окупацію частини території України, чим вчинили дії на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується до теперішнього часу та призводить до тяжких наслідків. Указані дії супроводжуються бойовим застосуванням авіації, артилерійськими та ракетними ударами, а також застосуванням броньованої техніки та іншого озброєння. При цьому вогневі удари здійснюються по об`єктам, які захищені нормами міжнародного гуманітарного права. Зазначені дії призвели до тяжких наслідків у вигляді загибелі людей, у тому числі дітей, отримання ними тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості та заподіяння матеріальних збитків у вигляді знищення будівель, майна та інфраструктури. 
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому було неодноразово продовжено, і наразі діє строком до 07.02.2025. Указом Президента України від 24.02.2022 № 65/2022, затвердженого Законом України від 03.03.2022 № 2105-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, оголошено проведення загальної мобілізації. Указом Президента України від 12.01.2026 №41/2026 строк проведення загальної мобілізації з 3 лютого 2026 року продовжено на 90 діб, тобто до 04.05.2026.
На виконання вимог Законів України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», «Про оборону України», «Про військовий обов`язок і військову службу», вищевказаних Указів Президента України про проведення загальної мобілізації, Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2016 № 921, Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487, інших нормативних документів, наказів та директив Генерального штабу, мобілізаційних розпоряджень працівниками територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки стали систематично проводитись заходи з встановлення мобілізаційного ресурсу держави та подальшого доукомплектування ЗСУ і інших військових формувань у відповідності до штатів воєнного стану, ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, внесенні відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, виклику громадян для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, призову під час мобілізації, в тому числі серед внутрішньо переміщених осіб, які не виконують правила військового обліку, і після початку повномасштабного вторгнення зс рф змінили місце проживання та, прибувши на територію Тернопільської області, не актуалізували інформацію про себе в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, не стали на військовий облік та ухиляються від нього, та інші заходи з мобілізації людських ресурсів з метою доукомплектування військових посад, передбачених штатами воєнного часу, у терміни, визначені мобілізаційними планами Збройних Сил України та інших військових формувань з метою забезпечення оборони України в особливий період, захисту її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності Збройними Силами України та іншими військовими формуваннями, а також забезпечення виконання військового обов`язку громадянами України.
Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 (далі Порядок), визначено: механізм реалізації повноважень та взаємодію між місцевими держадміністраціями, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від підпорядкування і форми власності, органами військового управління, органами та підрозділами, що входять до системи поліції, та посадовими особами територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки з організації проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період; процедуру оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин Збройних Сил, інших військових формувань, Центрального управління або регіонального органу СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів; процедуру перевірки військово-облікових документів громадян, уточнення персональних даних військовозобов`язаних та резервістів та внесення відповідних змін у військово-облікові документи; процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення; організацію медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів для визначення придатності до військової служби; процедуру оформлення призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період; механізм відправлення військовозобов`язаних та резервістів до місць проходження військової служби. Згідно з пунктами 2, 3, 5, 6 цього Порядку, на військову службу під час мобілізації, на особливий період призиваються резервісти та військовозобов`язані, які придатні до військової служби за станом здоров`я та не мають права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», для комплектування (доукомплектування) з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, навчальних частин (центрів) (далі - військові частини) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями (далі - Збройні Сили та інші військові формування). Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному Законами України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», «Про військовий обов`язок і військову службу» та цим Порядком. Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період проводиться незалежно від місця їх перебування на військовому обліку. Генеральний штаб Збройних Сил через оперативні командування та (військові) адміністрації здійснює управління призовом громадян на військову службу під час мобілізації та визначає обсяги їх призову (крім СБУ та розвідувальних органів). Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період здійснюється у строки та в обсягах, визначених мобілізаційними планами, мобілізаційними директивами (розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил або Генерального штабу Збройних Сил.
У свою чергу, керівники районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки з набранням чинності Указом Президента України про оголошення (продовження) мобілізації та/або з отриманням розпорядження відповідного керівника обласного ( ІНФОРМАЦІЯ_2 з визначеними строками та обсягами призову резервістів та військовозобов`язаних, у відповідності до п. 15 Порядку, серед іншого: здійснюють розподіл обсягів призову (вилучення) мобілізаційних ресурсів між територіальними громадами, підприємствами, установами та організаціями; організовують проведення уповноваженими представниками районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки перевірок в осіб чоловічої статі віком від 18 до 60 років військово-облікового документа (військово-облікового документа в електронній формі); здійснюють оповіщення резервістів та військовозобов`язаних у складі груп оповіщення, до складу яких залучаються представники структурних підрозділів районних, міських держадміністрацій (військових адміністрацій), виконавчих органів міських, селищних, сільських рад, підприємств, установ, організацій, представники районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки і поліцейські; звертаються до територіального органу (підрозділу) поліції для адміністративного затримання та доставлення до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення; вживають заходів разом з представниками територіальних органів (підрозділів) поліції до адміністративного затримання та доставляння до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки осіб, які відмовляються від отримання повісток або порушили правила військового обліку; здійснюють оформлення призову резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період; контролюють виконання заходів оповіщення, збору, призову та відправлення призваних на військову службу під час мобілізації громадян до місць проходження військової служби; повідомляють територіальному органу (підрозділу) поліції про факти, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення громадянами, які ухиляються від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період. Оповіщення резервістів та військовозобов`язаних може здійснюватися представниками районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки окремо від груп оповіщення.
Згідно з п. п. 28, 31 Порядку, виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки. Повістки мають право вручати, в тому числі представники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, в межах адміністративної території, на яку поширюється повноваження відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки. У відповідності до п. 35 Порядку, представники, уповноважені вручати повістки, здійснюють оповіщення громадян як самостійно, так і у складі груп оповіщення. Вручення повісток резервістам та військовозобов`язаним здійснюється цілодобово за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання, роботи, навчання, у громадських місцях, громадських будинках та спорудах, місцях масового скупчення людей, територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, на пунктах пропуску (блок-постах), пунктах пропуску через державний кордон України. Згідно з п. п. 49, 50, 51 Порядку, у період проведення мобілізації (крім цільової), уповноважені представники територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейські, а також представники Держприкордонслужби мають право вимагати у громадян чоловічої статі віком від 18 до 60 років військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі) разом з документом, що посвідчує особу. Право на перевірку військово-облікового документа (військово-облікового документа в електронній формі) у резервістів та військовозобов`язаних під час мобілізації надається представникам територіального центру комплектування та соціальної підтримки, уповноваженим вручати повістки (далі - уповноважені представники). Перевірка військово-облікового документа (військово-облікового документа в електронній формі) у громадян чоловічої статі віком від 18 до 60 років може здійснюватися: у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України - представниками органів охорони державного кордону або їх структурних підрозділів Держприкордонслужби; за місцем проживання, роботи, навчання, у громадських місцях, громадських будинках та спорудах, місцях масового скупчення людей, на пунктах пропуску (блок-постах) - уповноваженими представниками територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або поліцейськими. Таким чином, викладені вище положення чинного законодавства України свідчать про те, що забезпечення мобілізаційної готовності є невід`ємною частиною законної діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань.
У свою чергу, мешканець м. Тернополя Тернопільської області ОСОБА_3 , знаючи, що діяльність територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки по здійсненню мобілізаційних заходів викликала широкий резонанс в суспільстві, у тому числі і серед осіб, які мають намір ухилитися від мобілізації або не виявляють бажання бути призваними на військову службу, а також враховуючи те, що у мережі Інтернет виник посилений попит на поширення інформації про діяльність ТЦК та СП, умисно у квітні 2025 року вирішив перешкодити законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань під час здійснення ними призову на військову службу в особливий період. Перешкоджання законній діяльності ЗСУ та інших військових формувань полягає у вчиненні діяння (дій або бездіяльності), яке виражається у втручанні в цю діяльність, створенні перешкод, перепон, спрямованих на недопущення, припинення чи заборону проведення окремих дій чи маневрів ЗСУ та іншими військовими формуваннями, прийняття тактичних чи стратегічних рішень керівництвом чи особовим складом зазначених підрозділів задля ускладнення або унеможливлення здійснення законної діяльності ЗСУ та іншими військовими формуваннями або істотному зниженні її ефективності.
При цьому, ОСОБА_3 для реалізації свого злочинного умислу, вирішив використовувати особистий мобільний телефон марки «Motorola», моделі «Moto g24 power», серійний номер – НОМЕР_2 , ІМЕІ1: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 , з сім-картою НОМЕР_5 та інформаційний канал з назвою: «Дорожній контроль ОСОБА_6 » в месенджері «Telegram», кількість учасників якого становить близько 3603 особи, одним із активних користувачів (учасником) якого він був. 
Надалі ОСОБА_3 , у період з квітня по червень 2025 року, будучи активним користувачем (учасником) та дописувачем інформаційного каналу в месенджері «Telegram» з назвою: « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за мережевою адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 , переслідуючи мету перешкоджання законній діяльності військових формувань – районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, утворених у районах та містах Тернопільської області, щодо забезпечення комплектування особовим складом Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, умисно, особисто забезпечував збір та подальшу публікацію, отриманої інформації про розташування уповноважених представників районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, утворених у районах та містах Тернопільської області, у вказаному інформаційному каналі. При цьому ОСОБА_3 , усвідомлюючи та передбачаючи, що такі дії можуть призвести до підриву обороноздатності України в умовах воєнного стану, у своїх повідомленнях зазначав відомості про місце і час проведення відповідних заходів ІНФОРМАЦІЯ_5 , а також ІНФОРМАЦІЯ_6 для своєчасного інформування громадян України, які мають намір ухилитися від виконання своїх обов`язків із захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України під час мобілізації в особливий період.
Зокрема, 08.04.2025 о 08 год. 44 хв. ОСОБА_3 , діючи умисно, переслідуючи мету перешкоджання законній діяльності військового формування – ІНФОРМАЦІЯ_7 щодо забезпечення комплектування особовим складом Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, з метою підриву обороноздатності України в умовах воєнного стану, використовуючи зазначений вище особистий мобільний телефон із сім-картою, перебуваючи у м. Тернопіль, в «чат» інформаційного каналу з назвою: «Дорожній контроль Скалат» повідомив інших учасників каналу про місце перебування та рух військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_8 , а саме переміщення по с. Романове Тернопільського району Тернопільської області, які у той час проводили заходи загальної мобілізації. 
Крім того, 30.04.2025 о 11 год. 18 хв. ОСОБА_3 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, використовуючи зазначений вище особистий мобільний телефон із сім-картою, в «чат» інформаційного каналу з назвою: « ІНФОРМАЦІЯ_3 », перебуваючи у м. Тернопіль, повідомив інших учасників каналу про місце перебування військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_8 (поблизу білого замку), які в той час проводили заходи загальної мобілізації.
Також, 16.05.2025 о 13 год. 22 хв. ОСОБА_3 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, використовуючи зазначений вище особистий мобільний телефон із сім-картою, в «чат» інформаційного каналу з назвою: « ІНФОРМАЦІЯ_3 », перебуваючи у м. Тернопіль, повідомив інших учасників каналу про місце перебування та рух військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_7 , а саме переміщення військовослужбовців по м. Тернопіль, які в той час проводили заходи загальної мобілізації.
Окрім цього, 30.05.2025 о 09 год. 49 хв. ОСОБА_3 , в «чат» інформаційного каналу з назвою: «Дорожній контроль Скалат», перебуваючи у Тернопільському районі Тернопільської області, повідомив інших учасників каналу про місце перебування та рух військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_7 , а саме переміщення військовослужбовців поблизу с. Петриків Тернопільського району Тернопільської області та с. Смиківці Тернопільського району Тернопільської області, які в той час проводили заходи загальної мобілізації.
Крім того, 05.06.2025 о 14 год. 06 хв. ОСОБА_3 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, використовуючи зазначений вище особистий мобільний телефон із сім-картою, в «чат» інформаційного каналу з назвою: «Дорожній контроль Скалат», перебуваючи поблизу с. Качанівка Тернопільського району Тернопільської області, повідомив інших учасників каналу про місце перебування військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_5 поблизу АДРЕСА_3 , які в той час проводили заходи загальної мобілізації.
Також, 06.06.2025 о 18 год. 18 хв. ОСОБА_3 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, використовуючи зазначений вище особистий мобільний телефон із сім-картою, в «чат» інформаційного каналу з назвою: «Дорожній контроль Скалат», перебуваючи в с. Остап`є Тернопільського району Тернопільської області, повідомив інших учасників каналу про місце перебування військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_5 , а саме переміщення військовослужбовців в АДРЕСА_4 , які в той час проводили заходи загальної мобілізації.
Окрім цього, 10.06.2025 о 08 год. 42 хв. ОСОБА_3 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, використовуючи зазначений вище особистий мобільний телефон із сім-картою, в «чат» інформаційного каналу з назвою: « ІНФОРМАЦІЯ_3 », перебуваючи у м. Тернопіль, повідомив інших учасників каналу про місце перебування та рух військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_7 , а саме переміщення військовослужбовців по АДРЕСА_3 , які в той час проводили заходи загальної мобілізації.
Крім того, 11.06.2025 об 11 год. 39 хв. ОСОБА_3 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, використовуючи зазначений вище особистий мобільний телефон із сім-картою, в «чат» інформаційного каналу з назвою: «Дорожній контроль Скалат», перебуваючи в с. Турівка Тернопільського району Тернопільської області, повідомив інших учасників каналу про місце перебування та пересування військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_5 в АДРЕСА_1 , які в той час проводили заходи загальної мобілізації.
При цьому, усі вказані вище повідомлення в інформаційному каналі з назвою: «Дорожній контроль Скалат» щодо переміщення військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_5 та ІНФОРМАЦІЯ_7 під час виконання ними службових обов`язків відповідали фактичним місцям їхнього перебування у відповідні періоди часу та були доступні всім учасникам вказаного каналу, кількість підписників якого становить 3603 особи, що давало їм та їх знайомим змогу уникнути військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, всупереч обов`язку кожного громадянина України захищати свою державність та суверенітет.
11.02.2026 злочинні дії ОСОБА_3 були викриті та припинені співробітниками Управління Служби безпеки України в Тернопільській області під час проведення обшуку за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_2 .
Цілеспрямоване поширення серед громадян України, які підлягають військовому обліку, призову, відомостей, зокрема в соціальних мережах через Інтернет, про місця фактичного проведення мобілізаційних заходів військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_7 , а також ІНФОРМАЦІЯ_5 , перешкоджає їх законній діяльності, визначеній ст. ст. 1, 14, 33, 34 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», оскільки надає можливість громадянам України, які бажають ухилитися від виконання військового обов`язку, уникнути військового обліку та призову і створює перепони для встановлення мобілізаційного ресурсу держави, укомплектування ЗСУ та інших військових формувань у відповідності до штатів воєнного стану, ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних і резервістів, ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
За таких обставин, ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, тобто в перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період.
27.02.2026 між прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 , за участю захисника-адвоката ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469, 470, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.
В підготовчому судовому засіданні прокурор відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_4 просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому ОСОБА_3 узгоджену в ній міру покарання.
Обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, щиро розкаявся у скоєному, також зазначив, що він розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, яке до нього буде застосоване в результаті затвердження угоди про визнання винуватості, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, просив затвердити вказану угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене в ній сторонами покарання.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 – адвокат ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні також просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому обумовлену в ній міру покарання.
Розглядаючи у підготовчому судовому засіданні питання в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України про затвердження угоди, суд виходить з наступного. 
Положеннями п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України визначено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Згідно з ч. 5 ст. 469 КПК України укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
За приписами ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.
У відповідності до ч. 3 ст. 474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.
У зв`язку з наведеним, суд має підстави розглянути дане провадження відповідно до положень ст. 474 КПК України.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, тобто в перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період.
У відповідності до вимог пунктів 1-6 ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє у затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону.
Відповідно до умов угоди про визнання винуватості підозрюваний зобов`язується беззастережно визнати свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.
Згідно з угодою, підозрюваний та прокурор дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій. Підозрюваний ОСОБА_3 в повному обсязі, беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, а також зобов`язався співпрацювати з правоохоронними органами під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження №22026210000000015 від 25.02.2026.
У даній угоді сторони кримінального провадження також врахували дані про особу ОСОБА_3 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягався та є особою з інвалідністю, відсутність потерпілих та шкоди від вчиненого ним кримінального правопорушення, наявність передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставини, яка пом`якшує покарання, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також відсутність обставин, передбачених ч. 1 ст. 67 КК України, які обтяжують покарання ОСОБА_3 .
Вказаною угодою сторони кримінального провадження узгодили покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, у виді позбавлення волі на строк п`ять років, а також узгоджено його звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі положень ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 цього Кодексу. 
Крім того, сторонами в угоді узгоджено застосування заходу кримінально-правового характеру у виді спеціальної конфіскації у власність держави належного ОСОБА_3 мобільного телефону марки «Motorola», моделі «Moto g24 power», серійний номер - НОМЕР_2 , IMEI1: НОМЕР_3 , IMEІ2: НОМЕР_4 , на підставі ст. ст. 96-1, 96-2 КК України.
В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`ясненні підозрюваному ОСОБА_3 . Покарання, узгоджене сторонами угоди відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України.
Таким чином, судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань.
Суд, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, переконався у можливості виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань, та встановив, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнав себе винним, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України.
Підстави для відмови в затвердженні цієї угоди, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні.
Згідно з ч. 5 ст. 65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.
Оскільки умови угоди про визнання винуватості, її форма та зміст відповідають вимогам КПК України та КК України, дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 114-1 КК України, як перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, що згідно з положеннями ч. 5 ст. 12 КК України класифікується як тяжкий злочин, враховуючи дані про особу винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, є особою з інвалідністю ІІІ групи, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, беручи до уваги наявність передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставини, яка пом`якшує покарання, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також відсутність передбачених положеннями ч. 1 ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання, суд доходить висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди і призначення ОСОБА_3 узгодженої сторонами міри покарання за ч. 1 ст. 114-1 КК України у виді позбавлення волі, на мінімальний строк, передбачений санкцією вказаної частини статті. 
Приймаючи рішення про порядок відбування обвинуваченим ОСОБА_3 призначеного покарання, суд враховує положення ч. 2 ст. 75 КК України, згідно з якими суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, в тому числі у випадку затвердження угоди про визнання винуватості, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.
За наведеного та враховуючи, що в угоді про визнання винуватості сторонами узгоджено покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі на строк п`ять років, а також узгоджено його звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ч. 2 ст. 75 КК України шляхом встановлення іспитового строку тривалістю один рік з покладенням на ОСОБА_3 обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
На думку суду, таке покарання та звільнення від його відбування з випробуванням буде цілком справедливим та пропорційним, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, в тому числіпроти основ національної безпеки України, відповідатиме його меті та не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Таким чином, за наслідками розгляду в підготовчому судовому засіданні у даному кримінальному провадженні угоди про визнання винуватості, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши думку сторін кримінального провадження, доходить висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та підозрюваним, призначення ОСОБА_3 узгодженої сторонами міри покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, та ухвалення обвинувального вироку.
Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку зазначається рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.
Враховуючи, що на даний час у цьому кримінальному провадженні відсутні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, суд не вбачає підстав для прийняття рішення про застосування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання даним вироком законної сили.
Питання щодо майна, на яке накладено арешт у даному кримінальному провадженні, слід вирішити у відповідності до ч. 4 ст. 174 КПК України.
У відповідності до абз. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання. Спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду (п. 1 ч. 2 ст. 96-1 КК України).
Крім того, судом встановлено, що у даному кримінальному провадженні належний ОСОБА_3 мобільний телефон марки «Motorola», моделі «Moto g24 power», серійний номер - НОМЕР_2 , IMEI1: НОМЕР_3 , IMEІ2: НОМЕР_4 , був використаний ним як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, а тому вказаний термінал мобільного зв`язку підлягає спеціальній конфіскації на підставі ст. ст. 96-1, 96-2 КК України.
Керуючись ст. ст. 100, 174, 314, 368, 369, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 27.02.2026 між прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 , за участю захисника-адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №22026210000000015, відомості про яке 25 лютого 2026 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
ОСОБА_3  визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ч. 2 ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3  від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому 1 (один) рік іспитового строку.
На підставі ч. 1 ст. 76 КК України, в період іспитового строку покласти на ОСОБА_3  такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На підставі ч. 4 ст. 174 КПК України, після набрання вироком законної сили, скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.02.2026 у справі №607/3562/26 на мобільний телефон марки «Motorola», моделі «Moto g24 power», серійний номер - НОМЕР_2 , IMEI1: НОМЕР_3 , IMEІ2: НОМЕР_4 , належний ОСОБА_3 .
На підставі ст. ст. 96-1, 96-2 КК України, застосувати спеціальну конфіскацію до мобільного телефону марки «Motorola», моделі «Moto g24 power», серійний номер - НОМЕР_2 , IMEI1: НОМЕР_3 , IMEІ2: НОМЕР_4 із сім-картою НОМЕР_5 - конфіскувавши його у власність держави.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя	ОСОБА_1