ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

24 лютого 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/24470/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2025 року (суддя Царікова О.В.) в адміністративній справі №160/24470/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,- 
В С Т А Н О В И В: 

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Дніпропетровського окружного адміністративного суду до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просила:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування до стажу роботи судді ОСОБА_1 , що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, стажу роботи на посаді слідчого відділу внутрішніх справ Жовтневого райвиконкому міста Дніпропетровська - 5 років 8 днів, стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого була визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді, - 3 роки; половина строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі (Харківському юридичному інституті імені Ф.Е. Дзержинського ) - 1 рік 10 місяців 28 днів;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 21910427, місцезнаходження: вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094) зарахувати до стажу роботи судді ОСОБА_1 , що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, стаж роботи на посаді слідчого відділу внутрішніх справ Жовтневого райвиконкому міста Дніпропетровська - 5 років 8 днів, стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого була визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді - 3 роки; половина строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі (Харківському юридичному інституті імені Ф.Е. Дзержинського ) - 1 рік 10 місяців 28 днів;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 30.05.2025 виходячи із 31 повного року суддівського стажу в розмірі 72% суддівської винагороди, з урахуванням раніше виплачених сум.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем протиправно не зараховано спірні періоди роботи, які дають право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, що в свою чергу впливає на відсотковий розмірі пенсії. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2025 року позов задоволено. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що згідно з розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання судді у відставці, від 04.06.2025 №7, який виданий Третім апеляційним адміністративним судом (далі Розрахунок № 7), половина строку навчання за денною формою в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського (з 01.09.1980 по 28.07.1982), робота на посаді слідчого відділу внутрішніх справ Жовтневого райвиконком м. Дніпропетровськ УВС Дніпропетровського облвиконкому (з 01.08.1984 по 08.08.1989), на посаді начальника юридичного відділу представництва Фонду державного майна України в м. Дніпропетровську, на посаді завідувача юридичним відділом Комітету комунального майна м. Дніпропетровська (з 16.07.1997 по 15.07.2000) зараховано Позивачу до стажу роботи на посаді судді тільки для права на відставку та отримання щомісячного грошового утримання. Зазначено, що для зарахування до стажу судді, що визначає розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці періодів з 01.09.1980 по 28.07.1982, з 01.08.1984 по 08.08.1989 та з 16.07.1997 по 15.07.2000 немає підстав. 
Встановлені обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_1 Указом Президента України від 04.08.2003 № 802/2003 призначена суддею Господарського суду Дніпропетровської області строком на п`ять років. 
Постановою Верховної Ради України від 11.12.2008 №647-VI обрана суддею Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду безстроково.
Указом Президента України від 28.09.2018 № 296/2018 призначена суддею Третього апеляційного адміністративного суду.
Позивач відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 29.05.2025 №1146/0/15/2 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Третього апеляційного адміністративного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку» звільнена із посади судді у відставку із визначенням загального стажу роботи судді, який дає право на відставку - 31 рік 09 місяців 03 днів.
10.06.2025 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з проханням про призначення довічного грошового утримання судді у відставці.
Пенсійним органом призначено ОСОБА_1 з 30.05.2025 довічне грошове утримання відповідно до Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII “Про судоустрій і статус суддів” та обчислено із 51% розміру суддівської винагороди.
25.06.2025 позивач звернулася зі зверненням до відповідача з питання перерахунку щомісячного довічного грошового утримання.
Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області листом від 02.07.2025 №29528-23941/Б-01/8-0400/25 надало відповідь, згідно якої вказує, що на час призначення ОСОБА_1 на посаду судді питання визначення стажу, який давав право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, регулювалося ч.4 ст. 43 Закону України від 15.12.1992 №2862-XII “Про статус суддів” та Указом Президента України від 10.07.1995 №584/95 “Про додаткові заходи щодо соціального захисту судді”.
Згідно розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання судді у відставці, який оформлений довідкою Третього апеляційного адміністративного суду від 04.06.2025 №7, половина строку навчання за денною формою в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержиснського (з 01.09.1980 по 28.07.1982), робота на посаді слідчого відділу внутрішніх справ Жовтневого райвиконкому м. Дніпропетровська УВС Дніпропетровського облвиконкому ( з 01.08.1984 по 08.08.1989), на посаді начальника юридичного відділу представництва Фонду державного майна України м. Дніпропетровська, на посаді завідувача юридичним відділом Комітету комунального майна м. Дніпропетровська (з 16.07.1997 по 15.07.2000) зараховано до стажу роботи на посаді судді ОСОБА_1 тільки для права на відставку та отримання щомісячного грошового утримання. Згідно записів трудової книжки та розрахунку №7, стаж роботи позивача на посаді судді становить 21 рік 09 місяців 27 днів. Розмір щомісячного довічного грошового утримання обчислено із 51% розміру суддівської винагороди. Враховуючи викладене, для зарахування до стажу судді, що визначає розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періодів з 01.09.1980 по 28.07.1982, з 01.08.1984 по 08.08.1989, з 16.07.1997 по 15.07.2000 немає підстав.
Вважаючи, що відповідачем допущено протиправні дії у зв`язку з неправильним визначенням показника відсоткового значення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, позивач звернулась до суду з цим адміністративним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з частинами другою, третьою статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року №1402-VIІІ суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання.
При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуттям прав на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 № 10-рп/2013).
Стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.
Таким чином, Вища рада правосуддя є єдиним, конституційним органом, який при прийнятті рішення про звільнення судді у відставку обчислює необхідний стаж роботи на посаді судді, з якого і має розраховуватись та виплачуватись відповідне грошове утримання.
Так, Вища рада правосуддя у рішенні №1146/0/15-25 вказала, що відповідно до копій доданих до заяви про відставку документів ОСОБА_1 до призначення на посаду судді навчалась та обіймала посади: з 01.09.1980 по 28.07.1982 - навчання за денною формою в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержиснського; з 01.08.1984 по 08.08.1989 - робота на посаді слідчого відділу внутрішніх справ Жовтневого райвиконкому м. Дніпропетровська УВС Дніпропетровського облвиконкому; з 16.07.1997 по 15.07.2000 – робота на посаді завідувача юридичним відділом Комітету комунального майна м. Дніпропетровська.
На час призначення ОСОБА_1 на посаду судді питання визначення стажу, який давав право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, регулювалося ч.4 ст. 43 Закону України від 15.12.1992 №2862-XII “Про статус суддів” та Указом Президента України від 10.07.1995 №584/95 “Про додаткові заходи щодо соціального захисту судді”.
Відповідно до абз. 2 частини четвертої статті 43 Закону № 2862-XII, до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.
Відповідно до копії трудової книжки та витягу з послужного списку після здобуття вищої юридичної освіти (з 01.08.1984 по 08.08.1989) ОСОБА_1 працювала на посаді слідчого відділу внутрішніх справ Жовтневого райвиконкому м. Дніпропетровська.
Отже, згідно з абз. 2 ч. 4 ст. 43 Закону № 2862-XII до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає право на відставку, додатково підлягають зарахуванню 05 років 08 днів.
Частиною другою статті 137 Закону № 1402-VIII встановлено, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
Системний аналіз вказаної норми в її взаємозв`язку з абзацом четвертим пункту 34 розділу ХІІ “Прикінцеві та перехідні положення” Закону № 1402-VIII дає підстави для висновку, що з набранням чинності Законом України “Про внесення змін до Закону України Про судоустрій і статус суддів у зв`язку з прийняттям Закону України Про Вищий антикорупційний суд, яким внесено зміни до статті 137 Закону № 1402-VIII, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
Саме такий правовий висновок викладений у рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року, яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2019 року у справі № 9901/805/18.
У цій постанові Велика Палата Верховного Суду погодилася з висновками колегії суддів Касаційного адміністративного суду та зазначила, що частину другу статті 137 Закону № 1402-VIII (у редакції, яка діє з 5 серпня 2018 року) потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення, оскільки вказана норма закону призвела до покращення правового становища суддів, надавши можливість зараховувати до стажу роботи на посаді судді їхній стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення їх на посаду.
Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону № 2862-XII (у редакції, чинній станом на 04.08.2003) на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший 25 років, який мав вищу юридичну освіту і стаж роботи в галузі права не менше як 3 роки, проживав в Україні не менше як 10 років та володів державною мовою.
Згідно із записами трудової книжки ОСОБА_1 на день призначення на посаду судді вперше мала стаж роботи в галузі права більше 3 років, оскільки після здобуття вищої юридичної освіти (27.06.1984) обіймала посади: юриста виробничого кооперативу Кіровської районної ради народних депутатів Дніпропетровської області; юрисконсульта комітету комунальної власності ради народних депутатів Дніпропетровської області; начальника юридичного відділу Фонду державного майна в місті Дніпропетровськ; завідувача юридичного відділу Комітету комунальної власності міста Дніпропетровська.
Зазначене свідчить про наявність у ОСОБА_1 права на зарахування до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, додатково 3 років роботи в галузі права.
Абзацом 2 ст. 1 Указу Президента України від 10.07.1995 №584/95 “Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів” у редакції, що діяла на день призначення ОСОБА_1 на посаду судді установлено, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.
Відповідно до копій диплома, трудової книжки ОСОБА_1 навчалась у Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Джержинського за денною формою навчання з 01 вересня 1980 року по 27 червня 1984 року, здобула повну вищу освіту за спеціальністю “Правознавство” та отримала кваліфікацію юриста.
Отже, до стажу роботи, що дає право на відставку ОСОБА_1 , підлягає зарахуванню половина строку навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Джержинського, що становить 01 рік 10 місяців 28 днів.
За результатами вивчення доданих до заяви документів щодо визначення наявності у судді ОСОБА_1 відповідного стажу для звільнення у відставку підлягають зарахуванню: строк роботи на посаді судді 21 рік 09 місяців 26 днів; стаж роботи у галузі права, вимога щодо якого визначена законом та надавала ОСОБА_1 право на призначення на посаду судді, 3 роки; стаж роботи на посаді слідчого відділу внутрішніх справ Жовтневого райвиконкому міста Дніпропетровська – 05 років 08 днів; половина строку навчання у вищому навчальному закладі – 01 рік 10 місяців 28 днів.
Отже, станом на дату ухвалення рішення загальний стаж роботи судді ОСОБА_1 , який дає право на відставку, за рішенням ВРП № 1146/0/15-25 від 29.05.2025 становить 31 рік 09 місяців 03 дні.
Колегія суддів зазначає, що обґрунтованих доводів щодо не зарахування вказаних періодів роботи, які дають право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, апеляційна скарга не містить. 
З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про зобов`язання відповідача призначити, обчислити, нарахувати та виплатити з 30.05.2025 (з дати призначення) ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку 72% від суддівської винагороди судді, визначеної у довідці Третього апеляційного адміністративного суду №121 від 04.06.2025 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи із загального стажу роботи судді, що має право на відставку, у межах спірних правовідносин - 31 рік 09 місяців 03 днів (стажу роботи на посаді судді 21 рік 09 місяці 26 днів, стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) 3 роки та половина строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі – 01 рік 10 місяців 28 днів), з урахуванням раніше виплачених сум.
Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст. ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2025 року - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, за винятком наявності підстав передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.В. Білак 

суддя С.В. Чабаненко 

суддя І.В. Юрко