Справа № 369/24180/25
Провадження № 3/369/2954/26 

П О С Т А Н О В А 
Іменем України
19.03.2026 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Куценко М.О., розглянувши матеріали справи за протоколом про адміністративне правопорушення відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
Права, передбачені ст. 268 КУпАП особі у судовому засіданні роз`яснені.

ВСТАНОВИВ:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 525834 від 28.11.2025 року – 28.11.2025 о 03:30 год. по вулиці Лісова в с. Капітанівка, Бучанського району, Київської обл., водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21150 державний номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини роту, порушення мови, порушення координації рухів, від проходження огляду на визнання стану алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5. ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
ОСОБА_1 у судове засідання з`явився, вину у вчиненні адміністративного правопорушення за складеним протоколом не визнав та пояснив, що на момент події транспортним засобом не керував. Пояснив, що є військовослужбовцем ЗСУ, ввечері 27.11.2025 року на передодні події у командирів була нарада, пізніше йому довелося відвозити начальника штаба до м. Києва, після чого вирушив додому. Це було вже вночі 28.11.2025 року. Дорогою в с. Стоянка біля магазину «Сільпо» на АЗС «Кло» забрав двох своїх побратимів і вони разом поїхали за місцем його проживання. Припаркував транспортний засіб біля приватного будинку в с. Капітанівка неподалік свого місця проживання, де зазвичай залишає автомобіль та вирушає пішки додому, оскільки там зручне місце для парковки і до свого будинку не далеко. Заглушив транспортний засіб та вони разом з друзями випивали в автомобілі, пояснює, що до себе додому їх запросити не міг, так як у нього дома вагітна дружина і вони не хотіли її турбувати. Зауважує, що в період керування транспортним засобом не вживав алкогольні напої і взагалі не міг би собі таке дозволити, бо розуміє, що до нього як військовослужбовця було б застосовано сувору догану з подальшими наслідками. На вимогу поліцейських проходити огляд на стан сп`яніння відмовився, оскільки наголошував, що транспортним засобом не керував, а відтак не має такого обов`язку, проте працівники поліції проігнорували надані ним пояснення та безпідставно склали протокол про адміністративне правопорушення.
Захисник ОСОБА_1 - адвокат Булай Владислав Сергійович надав до суду письмове клопотання, яке в судовому засіданні підтримав. Зауважує, що матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та те, що транспортний засіб знаходився в русі, у зв`язку з чим просив закрити провадження у справі. 
Дослідивши матеріали справи, вважаю, необхідним справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП провадженням закрити, з наступних підстав.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. ст. 245 , 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Так, в якості доказу винуватості ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованого адміністративного правопорушення працівниками поліції надано: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 525834 від 28.11.2025; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 28.11.2025; письмове зобов`язання; диск з відеозаписом обставин долучений до протоколу.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 інкримінується керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння з порушенням вимог п. 2.5. Правил дорожнього руху України.
Пунктом 2.5 ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція).
Тобто, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння є окремим (самостійним) складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність настає виключно за умови доведеності факту керування транспортним засобом у стані сп`яніння, або відмови від проходження огляду у встановленому законом порядку.
Відповідно до Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМ України від 10.10.2001 року № 1306, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії.
Разом з цим ОСОБА_1 заперечує, що керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. 
В якості доказу до матеріалів справи працівниками поліції долучений диск з відеозаписом.
Як вбачається із долученого до протоколу відеозапису відеофіксація розпочинається із спілкування працівників поліції з ОСОБА_2 , при цьому транспортний засіб ВАЗ 21150 д.н.з. НОМЕР_2 знаходиться припаркований на узбіччі біля приватного будинку з вимкненим двигуном та світловими приборами. В ході розмови працівник поліції повідомляє, що вони прибули за викликом громадян, які повідомили про порушення тиші, оскільки ОСОБА_1 разом з друзями голосно слухали музику в автомобілі. Після чого працівник поліції пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або в медичному закладі на що останній відмовляється та пояснює, що транспортним засобом не керував. Проте працівник поліції повідомляє, що відносно нього буде складено адміністративний протокол за ч.1 ст.130 КУпАП за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку та переходить до складання адміністративних матеріалів. 
Досліджений в судовому засіданні відеозапис, не підтверджує керування ОСОБА_1 транспортним засобом та не спростовує пояснень наданих останнім.
За таких обставин, матеріалами справи не доведено один із обов`язкових елементів об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, а саме - факт керування останнім транспортним засобом ВАЗ 21150 державний номерний знак НОМЕР_2 .
Згідно з вимогами ст. 283КУпАП постанова суду має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах. 
Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. 
Також суд враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені зокрема в рішенні від 09.09.2011 року у справі "Лучанінова проти України", від 15.05.2018 року у справі "Надточій проти України", який неодноразово зазначав, що до провадження в справах про адміністративні правопорушення застосовується кримінальний аспект та відповідні гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, згідно яких кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. 
Зміст стандарту доведення поза розумним сумнівом надано, зокрема, в постанові Верховного Суду від 04.07.2018 року по справі N 688/788/15-к, згідно якої вказаний стандарт означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. 
Верховний Суд в постанові від 27.06.2019 року зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами. 
В свою чергу, положеннями ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. 
Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі "Салабіаку проти Франції" від 07.10.88 року, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого. 
Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність особи саме за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, але будь-яких беззаперечних доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, матеріали справи не містять. 
Отже, сумніви, які виникли при встановленні обставин справи при її розгляді, суд, керуючись принципом презумпції невинуватості, тлумачить на користь ОСОБА_1 та приходить до висновку щодо недоведеності (поза розумним сумнівом) події та складу адміністративного правопорушення.
Пункт 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП передбачає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір стягується у разі накладення адміністративного стягнення. Оскільки провадження по справі підлягає закриттю, то судовий збір з ОСОБА_1 не стягується.
На підставі викладеного, керуючись статтями 221, 247, 268, 283, 284 КУпАП України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Провадження у справі за протоколом про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови .

Суддя         Михайло КУЦЕНКО