КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 квітня 2026 року м. Кропивницький Справа № 340/8704/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сагуна А.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (далі–позивач) до військової частини НОМЕР_1 (далі – відповідач) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - 

ВСТАНОВИВ:
Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, у якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невключення до складу грошового забезпечення позивача сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", при обчисленні розміру грошової компенсації за невикористані дні оплачуваних відпусток; 
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу компенсації за невикористані щорічні основні відпустки за 2022, 2023, 2024 роки; 
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію за невикористані щорічні основні відпустки за 2022, 2023, 2024 роки обчисливши її суму, виходячи із розміру місячного грошового забезпечення, з урахуванням сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану"; 
- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок грошової компенсації позивачу за 05 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2025 рік та 28 діб невикористаної додаткової відпустки учаснику бойових дій за 2024, 2025 роки, обчисливши її суму, виходячи із розміру місячного грошового забезпечення, з урахуванням сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", та провести її виплату з урахуванням раніше виплачених сум. 
В обґрунтування вимог зазначено, що під час проходження військової служби у 2022-2025 роках позивачу виплачувалась додаткова грошова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, яка, на думку позивача, є складовою грошового забезпечення. Разом з тим, при звільненні відповідачем не було нараховано та виплачено компенсацію за невикористані щорічні основні відпустки за 2022-2024 роки, а також не враховано зазначену додаткову винагороду при обчисленні компенсації за невикористані дні відпусток (основних та додаткових) за 2025 рік. Позивач вважає таку бездіяльність протиправною та просить суд зобов`язати відповідача здійснити відповідні нарахування і виплати.
Представник відповідача подав відзив, у якому заперечив проти позову, зазначивши, що спірна додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168, є одноразовим видом грошового забезпечення, який не підлягає врахуванню при обчисленні відповідної компенсації за невикористані дні відпусток. На думку відповідача, така виплата має ознаки одноразової, пов`язаної з виконанням окремих бойових завдань, а також компенсаційної виплати за ризики, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для її включення до розрахункової величини грошового забезпечення. Крім того, відповідач посилається на правові висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 29.08.2024 у справі №640/13029/22 (а.с.48-51).
Фактичні обставини справи, встановлені судом. 
Позивач з 24.02.2022 по 12.05.2022 проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
З 13.05.2022 по 17.02.2025 позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 та підпорядкованій їй військовій частині НОМЕР_3 , а з 18.02.2025 по 09.10.2025 – у військовій частині НОМЕР_1 (а.с.9-10).
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 04.10.2025 №239-РС позивач звільнено з військової служби у запас. 
На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 09.10.2025 №282 позивача з 09.10.2025 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.
Зазначеним наказом позивачу нараховано та виплачено грошову компенсацію за 05 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2025 рік та 28 діб невикористаної додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2024-2025 роки, всього – за 32 календарні дні (а.с.7).
Ознайомившись із ухвалою про відкриття провадження у справі, військова частина НОМЕР_2 надала до суду витяги із наказів по стройовій частині щодо проходження позивачем військової служби у військовій частині НОМЕР_2 та підпорядкованій їй військовій частині НОМЕР_3 , у тому числі накази про надання відпусток.
З наданих копій наказів було встановлено, що позивач частково використав щорічні відпустки у 2023 та 2024 роках під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 (а.с.39-47).
Разом з тим, матеріали справи не містять доказів нарахування та виплати позивачу при звільненні з військової служби грошової компенсації за всі невикористані ним дні щорічної основної відпустки за 2022, 2023 та 2024 роки. 
Також не є спірним, що при обчисленні та виплаті компенсації за 32 календарні дні невикористаних відпусток додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168, до складу грошового забезпечення позивача, з якого і здійснювався відповідний розрахунок, не включалась.
Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. 
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Відповідно до частини першої статті 2 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі – Закон №2232-ХІІ) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. 
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами (частина четверта статті 2 Закону № 2232-ХІІ). 
Відповідно до частини другої статті 1-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі – Закон № 2011-ХІІ) у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації. 
Спірним у цій справі є правомірність бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу при звільненні зі служби грошової компенсації за невикористані ним дні щорічних основних відпусток за 2022-2024 роки, а також правомірність неврахування додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168, при обчисленні розміру як належної до нарахування, так і вже виплаченої компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2025 рік (5 діб) та додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2024-2025 роки (28 діб). 
Стосовно права позивача на отримання грошової компенсації за невикористані дні щорічних основних відпусток за 2022-2024 роки, суд зазначає таке. 
Згідно до частини першої статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ (в редакції, чинній на день звільнення позивача) військовослужбовцям, крім військовослужбовців, які проходять базову військову службу, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення. Тривалість щорічної основної відпустки для військовослужбовців, які мають вислугу в календарному обчисленні до 10 років, становить 30 календарних днів; від 10 до 15 років - 35 календарних днів; від 15 до 20 років - 40 календарних днів; понад 20 календарних років - 45 календарних днів, без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Святкові та неробочі дні при визначенні тривалості щорічних основних відпусток не враховуються. 
Абзацом 3 частини чотирнадцятої статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі не використані за час проходження військової служби дні щорічних основної та додаткової відпусток, а також додаткової відпустки військовослужбовцям, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, та додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону України "Про відпустки". 
Наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 року № 260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі – Порядок № 260 в редакції, чинній на день звільнення позивача). 
Відповідно до вимог пункту 3 розділу XXXI Порядку № 260 у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.
Іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини тривалістю, що визначається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, та за час такої відпустки виплачується грошове забезпечення або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки. 
Таким чином, у випадку звільнення військовослужбовців з військової служби їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки. 
Положеннями пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 передбачено, що особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини. 
У свою чергу згідно з частиною третьою статті 24 Закону №2232-ХІІ закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України. 
Аналіз викладених правових норм свідчить, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, зокрема щодо належного матеріального та побутового забезпечення, враховуючи особливості військової служби, з метою стимулювання досягнення високих результатів у службовій діяльності. Звільнена особа з військової служби на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. 
З огляду на зазначене суд дійшов висновку, що при звільненні з військової служби позивач мав право на отримання, зокрема і грошової компенсації за всі невикористані ними дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки. 
Матеріалами справи підтверджено, що позивач у період 2022-2024 років проходив військову службу, при цьому докази повного використання ним за вказаний період щорічних основних відпусток у матеріалах справи відсутні. Надані військовою частиною НОМЕР_2 до суду документи свідчать лише про часткове використання позивачем відпусток у 2023 та 2024 роках.
Водночас відповідачем також не надано суду доказів нарахування та виплати позивачу при звільненні грошової компенсації за всі невикористані дні щорічних основних відпусток за зазначені роки. 
За таких обставин суд дійшов висновку про наявність протиправної бездіяльності відповідача та підстав для зобов`язання останнього нарахувати і виплатити позивачу грошову компенсацію за всі невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022-2024 роки. 
Стосовно врахування додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, при визначенні розміру відповідної компенсації, суд виходить із такого.
Згідно з частинами першою та другою статті 9 Закону № 2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. 
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. 
Частина четверта статті 9 Закону № 2011-ХІІ визначає, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
30.08.2017 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі – Постанова № 704), яка набрала чинності з 01.03.2018 року. 
Пунктом 2 Постанови № 704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. 
Пунктом 3 Постанови № 704 передбачено, що виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи). 
Згідно з пунктом 8 Постанови № 704 умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються цією постановою та іншими актами Кабінету Міністрів України.
Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. 
Цього ж дня Президент України видав Указ № 69/2022 "Про загальну мобілізацію", яким оголошено проведення загальної мобілізації. 
На виконання вказаних Указів Президента України Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 року прийнято постанову № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі – Постанова № 168). 
В пункті 1 Постанови № 168 (у редакції на день прийняття) було установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. 
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Згідно з пунктом 1-1 Постанови №168 (у редакції на день звільнення позивача) установлено, що на період воєнного стану: 
військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), членам груп протиповітряної оборони, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. У разі виконання бойових (спеціальних) завдань під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до ротного опорного пункту включно, а також на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора в районах ведення воєнних (бойових) дій та на території держави-агресора військовослужбовцям додатково виплачується одноразова винагорода в розмірі 70000 гривень за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання таких завдань; 
військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно, а також у складі командування та штабу військової частини (зведеного підрозділу) (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки), виплачується додаткова винагорода у розмірі 50000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань відповідно до умов, визначених Міністерством оборони;
військовослужбовцям, які здійснюють бойові (спеціальні) завдання у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань. 
Згідно з пунктом 2 розділу I Порядку № 260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення. 
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років. 
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; винагорода за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду); премія. 
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту, винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду)), а також додаткова винагорода та одноразова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.
Пунктом 16 розділу І Порядку № 260 передбачено, що виплата додаткових видів грошового забезпечення, не передбачених цим Порядком, здійснюється відповідно до чинного законодавства України. 
Згідно з пунктом 6 розділу ХХХІ Порядку №260 розрахунок грошового забезпечення за час надання щорічної основної відпустки з подальшим виключенням зі списків особового складу та грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, крім винагород з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення місячного розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. 
Сторонами у справі не заперечується, що позивач отримувала додаткову винагороду, передбачену Постановою № 168. 
З приводу ж питання, чи підлягає включенню додаткова винагорода, передбачена Постановою № 168, до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється грошова компенсація за невикористані дні оплачуваних відпусток, Верховний Суд у постанові від 23.09.2024 року у справі № 240/32125/23 констатував, що на відміну від правил обчислення розміру допомоги для оздоровлення, пункт 6 розділу ХХХІ Порядку № 260 не містить жодних застережень щодо заборони урахування винагород до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір відповідної компенсації.
Навпаки, за приписами указаної норми до такого розрахунку включено щомісячні додаткові види грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою. 
Таким чином, Верховний Суд дійшов висновку, що ураховуючи те, що додаткова винагорода, запроваджена Постановою № 168, є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення, указана винагорода входить до складу грошового забезпечення позивача (як розрахункова величина), з якого обчислюється розмір компенсації за всі невикористані позивачем дні оплачуваних відпусток. 
Аналогічну правову позицію в подальшому підтримано Верховним Судом, зокрема, у постановах від 10 квітня 2025 року по справах №240/2078/24 та №380/10576/23, від 10 вересня 2025 року по справі №240/2400/24, від 29 січня 2026 року по справі №240/31199/23, від 05 березня 2026 року по справі №320/4611/23.
Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 
Зважаючи на наведену правову позицію Верховного Суду, яка є застосовною до спірних правовідносин, суд виходить із того, що у разі отримання позивачем додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, така винагорода підлягала врахуванню відповідачем при обчисленні розміру грошової компенсації за невикористані дні відпусток.
За таких обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплатити позивачу грошову компенсацію за всі дні невикористані щорічної основної відпустки за 2025 рік та додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2024-2025 роки з урахуванням сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168.
Водночас, суд не здійснює обчислення загальної кількості днів оплачуваних відпусток, за які необхідно провести перерахунок та виплату грошової компенсації, оскільки спору щодо їх кількості на момент звернення позивача до суду не існує. 
Разом з тим, вимоги позивача в частині обчислення компенсації за період 2022– 2024 років з урахуванням сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168, задоволенню не підлягають, оскільки обов`язковою умовою надання правового захисту є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.
Таке порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально визначених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Гарантоване статтею 55 Конституції України та конкретизоване у законодавстві право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом саме порушеного права, що, у свою чергу, вимагає обґрунтованості тверджень про таке порушення.
Водночас суд зауважує, що права позивача в частині визначення складових грошового забезпечення, які підлягають врахуванню при обчисленні компенсації за невикористані дні щорічних основних відпусток за 2022-2024 роки, на момент розгляду справи не є порушеними, оскільки відповідна компенсація відповідачем ще не нарахована та не виплачена, а відтак відсутній спір щодо її конкретного розміру та складових грошового забезпечення, врахованого для її визначення.
Таким чином, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають з огляду на їх передчасність.
Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.
Враховуючи, що позивач судових витрат по сплаті судового збору за подання позову не поніс та доказів понесення інших судових витрат суду не надав, а тому, відсутні підстави для розподілу судових витрат на підставі статті 139 КАС України.
Керуючись ст.ст.139, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, - 

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково. 
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022-2024 роки. 
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022-2024 роки. 
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", як обрахункової величини при обрахунку ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2025 рік та невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2024-2025 роки. 
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2025 рік та невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2024-2025 роки, з урахуванням додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", як обрахункової величини, з урахуванням раніше виплачених сум.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського 
окружного адміністративного суду А.В. САГУН