ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2026 року	Львів	Справа № 380/6464/22 пров. № А/857/51219/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

судді-доповідача Іщук Л. П.,
суддів Обрізка І. М., Пліша М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2025 року про зміну способу і порядку виконання судового рішення (головуючий суддя Братичак У.В., м. Львів) у справі № 380/6464/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій та бездіяльності протиправними,

в с т а н о в и в :

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31 травня 2022 року у справі №380/6464/22 визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо непроведення ОСОБА_1 перерахунку та виплати пенсії з 01.04.2019 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 03.02.2022 за №С/859. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 03.02.2022 за №С/859, з урахуванням виплачених сум.
14.11.2025 ОСОБА_1 подав заяву про зміну способу і порядку виконання рішення, відповідно до якої просить змінити спосіб виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 травня 2022 року у справі №380/6464/22, а саме, стягнути з Головного управління Пенсійного фонду в Львівській області з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 03.02.2022 за №C/859, з урахуванням виплачених сум.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 17.11.2025 у задоволенні заяви про зміну способу і порядку виконання рішення суду від 31 травня 2022 року у справі №380/6464/22 відмовлено.
Як вбачається із змісту оскаржуваної ухвали, свої висновки суд першої інстанції обґрунтовував тим, що зміна способу і порядку виконання судового рішення у тому вигляді, у якому просить заявник, не сприятиме ефективному виконанню судового рішення та відновленню порушеного права позивача. Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення в частині здійснення необхідних виплат через брак коштів на них не може бути вагомою причиною для зміни способу і порядку виконання судового рішення, оскільки ця виплата буде виконана при надходженні коштів із Державного бюджету України.
Не погоджуючись з такою ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти постанову, якою задовольнити заяву про зміну способу виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 травня 2022 року у справі №380/6464/22.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що не є спірним той факт, що рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 травня 2022 року у справі №380/6464/22, яке набрало законної сили, не виконується з вини пенсійного органу. Наголошує, що невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, протягом двох місяців відповідно до ст. 378 КАС України є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого рішення шляхом стягнення відповідних виплат.
Апеляційний розгляд справи здійснено згідно ч.2 ст.312 КАС України в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.
19.12.2024 набрав чинності Закон України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень” від 21.11.2024 № 4094-IX (далі - Закон №4094-IX).
Згідно з частинами 1, 3 ст. 378 КАС України (в редакції від 19.12.2024) за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
З 19 грудня 2024 року положення частини третьої статті 378 КАС України на підставі Закону №4094-IX були доповнені абзацом другим такого змісту: «Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат».
Ця норма встановлює самостійну та достатню підставу для зміни способу виконання після двомісячного строку невиконання судового рішення про пенсійні виплати.
Згідно із пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №4094-ІХ справи у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цим Законом, розглядаються з урахуванням особливостей, що діють після набрання чинності цим Законом.
Отже, метою внесення змін до процесуального закону є забезпечення реального виконання судових рішень, а не формальне підтвердження обов`язку суб`єкта владних повноважень. Зміни до частини третьої статті 378 КАС України, внесені Законом №4094-ІХ, запроваджують автоматичний наслідок у вигляді можливості зміни способу виконання після двох місяців невиконання рішення.
Колегія суддів зазначає, що прийняттям Закону №4094-ІХ Верховна Рада України змінила концепцію статті 378 КАС України, запровадивши самостійну підставу для зміни судом способу виконання судового рішення. Крім того, Верховна Рада України цим законодавчим актом усунула необхідність для позивача звертатися з новим позовом для стягнення вже нарахованих, але невиплачених сум, визнавши це непропорційним і таким, що підриває ефективність судового захисту.
Аналогічна правова позиція викладена в рішенні Верховного Суду від 28 жовтня 2025 року у справі № 380/7706/22.
Під час розгляду заяви про зміну способу і порядку виконання судового рішення встановлено, що рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 травня 2022 року у справі №380/6464/22, яке зобов`язувало Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 03.02.2022 за №С/859, з урахуванням виплачених сум, набрало законної сили 01.07.2022.
На виконання вказаного судового рішення пенсійним органом була нарахована, але не виплачена заборгованість в сумі 182195,58 грн., що підтверджується розрахунком на доплату пенсії за пенсійною справою №ХВ54598/4.
Відповідачем не заперечується, що виплату вказаної суми Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь позивача не здійснило, що свідчить про невиконання рішення суду боржником.
Отже, у даній справі наявний факт невиконання відповідачем рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 травня 2022 року у справі №380/6464/22, яке набрало законної сили, щодо виплати на користь позивача перерахованої пенсійної виплати, протягом більш ніж двох місяців.
За встановлених обставин, при виконанні судового рішення щодо перерахунку пенсійних виплат самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат є встановлення факту невиконання судового рішення протягом двох місяців з дня набрання законної сили відповідним судовим рішенням.
Враховуючи наведене, а також приписи ч. 3 ст. 378 КАС України (у редакції Закону № 4094-IX, що діє з 19.12.2024), колегія суддів приходить до висновку, що заява про зміну способу і порядок виконання рішення підлягає задоволенню шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь позивача заборгованості з нарахованої та невиплаченої суми пенсії у розмірі 182195,58 грн.
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні заяви, допустив невідповідність своїх висновків обставинам справи та неправильно застосував норми процесуального права, що відповідно до приписів ст. 317 КАС України є підставою для скасування оскаржуваної ухвали та прийняття нової постанови про задоволення заяви.
Керуючись ст. ст. 311, 317, 321, 322, 325, 328, 378, КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2025 року у справі № 380/6464/22 скасувати та прийняти нову постанову, якою заяву ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання судового рішення задовольнити.
Змінити спосіб і порядок виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 травня 2022 року у справі №380/6464/22 у частині щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 03.02.2022 за №С/859, з урахуванням виплачених сум, на стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (ЄДРПОУ: 13814885) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) заборгованості з нарахованої та невиплаченої суми пенсії у розмірі 182195 (сто вісімдесят дві тисячі сто дев`яносто п`ять) грн. 58 коп. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	Л. П. Іщук 	
судді	 	І. М. Обрізко 	
 	 	М.А. Пліш