ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

24 лютого 2026 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 748/1020/25
Головуючий у першій інстанції – Костюкова Т. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/450/26

Чернігівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої-судді: Шитченко Н.В.,
суддів: Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.,
із секретарем: Зіньковець О.О., 
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: ОСОБА_2 , 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Чернігівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чернігівському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, 

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 22 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківств.

У С Т А Н О В И В:

У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила: визнати відповідача батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та внести зміни до актового запису про народження № 49, складеного 12 серпня 2008 року відділом ДРАЦС РС Ріпкинського РУЮ на ім`я ОСОБА_3 , шляхом зазначення в графі «батьки» батьком ОСОБА_2 ; визнати відповідача батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та внести зміни до актового запису про народження № 19, складеного 15 серпня 2017 року Ріпкинським РВ ДРАЦС ГТУЮ у Чернігівській області, на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом зазначення в графі «батьки» батьком ОСОБА_2 .
Мотивуючи заявлені вимоги, зазначала, що з відповідачем тривалий час перебувала у близьких стосунках, у яких ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_5 , а ІНФОРМАЦІЯ_3 – дочка ОСОБА_6 . Відомості про батька дітей були записані відповідно до ст. 135 СК України. Надалі сторони зареєстрували шлюб, у якому ІНФОРМАЦІЯ_4 народився син ОСОБА_7 .
Указувала, що у березні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до відділу державної реєстрації актів цивільного стану з приводу внесення змін до актового запису про народження сина ОСОБА_5 та дочки Ліки щодо відомостей про батька дітей, однак отримала відмову з огляду на відсутність спільної заяви батька і матері, що зумовило звернення з цим позовом.
Ухвалою Чернігівського районного суду від 05 травня 2025 року залучено Чернігівський відділ ДРАЦС у Чернігівському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції до участі у справі як правонаступника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, – Ріпкинського відділу ДРАЦС у Чернігівському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с. 47-49).
Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 22 липня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; внесено зміни до актового запису про народження № 49, складеного 12 серпня 2008 року відділом ДРАЦС РС Ріпкинського РУЮ у Чернігівській області, на ім`я ОСОБА_3 , в графі «батьки» із зазначенням батьком ОСОБА_2 ; визнано ОСОБА_2 батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; внесено зміни до актового запису про народження № 19, складеного 15 серпня 2017 року Ріпкинським РВ ДРАЦС ГТУЮ у Чернігівській області, на ім`я ОСОБА_4 , в графі «батьки» із зазначенням батьком ОСОБА_2 .
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , вважаючи незаконним рішення суду в частині вирішення позовних вимоги про визнання його батьком ОСОБА_3 та внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини, просить його скасувати у цій частині, залишивши рішення суду без змін в іншій частині вирішених вимог ОСОБА_1 .
За доводами апеляційної скарги суд першої інстанції не дотримався норм чинного законодавства при вирішенні спору. Скаржник зазначає, що нормами СК України не передбачено правових підстав для визнання батьком дитини особи до досягнення нею 14 років.
Указує, що датою його народження є ІНФОРМАЦІЯ_6 , а датою народження ОСОБА_3 – ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто на момент народження хлопчика відповідачу не виповнилося й 11 років. Отже районний суд, задовольнивши позов в цій частині заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, фактично встановив факт батьківства ОСОБА_2 щодо іншої дитини у віці 11 років. 
Позивачкою та Чернігівським відділом ДРАЦС у Чернігівському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відзив на апеляційну скаргу у встановлений термін не подавався.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Рішення суду в частині визнання ОСОБА_2 батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та внесення відповідних змін в актовий запис про його народження таким вимогам не відповідає.
Задовольняючи позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства, суд першої інстанції виходив з того, що за обставинами справи та зібраними доказами підтверджено факт спільного проживання сторін з 2008 року, народження двох дітей у період їх спільного проживання – ОСОБА_3 і Чернової Ліки. Районний суд також урахував перебування сторін у зареєстрованому шлюбі на час розгляду справи та визнання позову відповідачем.
Суд апеляційної інстанції частково не погоджується з наведеним висновком суду, зважаючи на таке.
У справі встановлено, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта (а.с. 12-13).
ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_8 , а ІНФОРМАЦІЯ_3 – ОСОБА_9 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 . Їх батьками записані ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (а.с. 18, 19).
Аналогічні відомості про батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 наявні в актовому записі про народження № 49 від 12 серпня 2008 року та актовому записі про народження № 19 від 15 серпня 2017 року (а.с. 56, 57). Відомості про батька дітей записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.
27 липня 2019 року ОСОБА_11 уклала шлюб з ОСОБА_2 та після реєстрації шлюбу взяла прізвище « ОСОБА_12 » (а.с. 39).
Згідно з актом від 15 травня 2025 року, складеним депутатом Ріпкинської селищної ради Голіком М.А. та мешканцями сел. Ріпки, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 2008 року і до цього часу фактично проживають за адресою: АДРЕСА_2 , та виховують п`ятьох дітей, в тому числі, й ОСОБА_13 , 2017 року народження та ОСОБА_3 , 2008 року народження (а.с. 64).
Довідкою Ріпкинської селищної ради від 15 травня 2025 року, виданою позивачці, засвідчено, що її чоловік, ОСОБА_2 , 1996 року народження, проживає без реєстрації по АДРЕСА_3 (а.с. 65).
ОСОБА_2 у поданій 05 травня 2025 року до суду першої інстанції заяві про розгляд справи без його участі проти задоволення позову не заперечував (а.с. 40).
За змістом ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Статтею 121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст. 122 та 125 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.
Частиною 1 ст. 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. 
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України).
Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів.
Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають ураховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ч. 2 ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.
Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд першої інстанції, задовольнивши повністю позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання батьківства, дійшов висновку, що за обставинами справи та зібраними доказами підтверджено факт спільного проживання сторін з 2008 року, народження двох дітей у період спільного проживання – ОСОБА_3 і Чернової Ліки, урахував перебування сторін у зареєстрованому шлюбі та визнання позову відповідачем.
Водночас, зазначивши про доведеність тверджень позивачки щодо батьківства ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наявними у справі доказами, районний суд залишив поза увагою те, що на момент державної реєстрації народження цієї дитини відповідачу виповнилося лише повних 11 років. 
Відповідно до ст. 6 СК України малолітньою вважається дитина до досягнення нею 14 років. Приписи ст. 150 СК України покладають обов`язок піклуватися про малолітню дитину на батьків, а у разі їх відсутності встановлюється опіка над дитиною, яка не досягла 14 років, що закріплено ст. 243 СК України.
Частиною 2 ст. 128 ЦК України визначено, що підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, зібрані відповідно до ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 43 ЦПК України визначено перелік прав та обов`язків учасників справи. Так, відповідно до ч. 2 цієї норми учасники справи наділені обов`язком, у тому числі, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом. За введення суду в оману щодо фактичних обставин справи винні особи несуть відповідальність, встановлену законом (ч. 4 ст. 43 ЦПК України).
ОСОБА_1 , звернувшись з позовними вимогами про визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини, була достеменно обізнана про дату народження чоловіка та відповідно його вік, отже була також обізнана і про відсутність підстав для висновку про достовірне батьківство відповідача відносно її сина ОСОБА_5 без належних та допустимих доказів, оскільки на час його народження ОСОБА_2 виповнилось лише 11 років. Звернення з вимогою про визнання відповідача батьком ОСОБА_3 є фактично зловживанням позивачкою процесуальними правами, оскільки ОСОБА_1 заявлено завідомо безпідставний позов.
Скаржник також діяв недобросовісно, подавши до суду першої інстанції заяву, в якій зазначив, що проти задоволення позову не заперечує, хоча також очевидно був обізнаний про свій вік та час народження пасинка. 
Районний суд розглянув справу формально і зазначив про наявність підстав для задоволення позову, пославшись на спільне проживання сторін з 2008 року, перебування їх у шлюбі на час розгляду справи та визнання ОСОБА_2 позову. Очевидно, що суд не мав законних підстав прийняти визнання відповідачем позову відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, оскільки таке визнання суперечить вимогам закону та порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.
Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що районний суд дійшов необґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 повністю, у зв`язку з чим апеляційну скаргу ОСОБА_2 належить задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції в частині вирішення вимог про визнання відповідача батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини, відмовивши у задоволенні цих вимог.
Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).
За подачу апеляційної скарги ОСОБА_2 сплачено 3 633,60 грн судового збору (а.с. 119). Оскільки апеляційний суд задовольняє апеляційну скаргу, частково скасовує рішення суду та відмовляє у задоволенні позовної вимоги про визнання ОСОБА_2 батьком ОСОБА_3 та внесення змін до актового запису про народження, відповідно до вищенаведених правил належить провести розподіл судових витрат, понесених учасниками справи, пропорційно задоволеним вимогам та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3 633,60 грн у рахунок відшкодування судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції. 
Керуючись ст. 141, 367, 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 – задовольнити.
Рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 22 липня 2025 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання ОСОБА_2 батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та внесення змін до актового запису про народження № 49, складеного 12 серпня 2008 року відділом Державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ріпкинського районного управління юстиції у Чернігівській області, на ім`я ОСОБА_3 щодо зазначення батьком ОСОБА_2 – скасувати, відмовивши у задоволенні цих вимог.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3 633,60 грн судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 .

ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_4 . 

Повне судове рішення складено 25 лютого 2026 року.

Головуюча: Н.В. Шитченко

Судді: Н.В. Висоцька

О.Є. Мамонова