номер провадження справи 17/119/25

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2026 Справа № 908/3096/25
м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі судді Корсуна В.Л., при секретарі судового засідання Станіщуку Д.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи № 908/3096/25

за позовною заявою: Запорізької міської ради, 69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 206
до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю “Твердиня”, 69002, м. Запоріжжя, вул. Фортечна, буд. 53
третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Головне управління ДПС у Запорізькій області, 69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166
третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області, 69095, м. Запоріжжя, вул. Українська, буд. 50
про стягнення 456 451,43 грн

У судовому засіданні приймали участь:
від позивача: Лісняк Є.О., посвідчення № 1879 від 25.03.25, виписка з ЄДР
від відповідача: Мартиненко К.І., ордер серія АР № 1274396 від 03.11.25
від третьої особи 1: не з`явився
від третьої особи 2: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

06.10.25 до Господарського суду Запорізької області в системі “Електронний суд” надійшла позовна заява за вих. 06.10.25 № 02/03.3-20/02772 з вимогами Запорізької міської ради (далі за текстом Запорізька МР) до товариства з обмеженою відповідальністю “Твердиня” (далі ТОВ “Твердиня”) про стягнення доходу отриманого від безпідставно набутого майна за період з 06.12.24 по 31.05.25 в розмірі 456 451,43 грн.
07.10.25 автоматизованою системою документообігу суду здійснено автоматичний розподіл судової справи № 908/3096/25 між суддями, яку передано на розгляд судді Корсуну В.Л.
Ухвалою від 13.10.25 судом позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/3096/25 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (без виклику) учасників справи.
17.10.25 до суду в системі “Електронний суд” від ТОВ “Твердиня” надійшло клопотання за вих. від 17.10.25, в якому представник відповідача заперечує проти позовних вимог в повному обсязі та просить суд перейти до розгляду справи № 908/3096/25 за правилами загального позовного провадження, з повідомленням сторін.
Ухвалою від 22.10.25 судом вирішено розгляд справи № 908/3096/25 здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 04.11.25 о/об 10 год. 30 хв.
27.10.25 до суду в системі “Електронний суд” від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.
28.10.25 до суду в системі “Електронний суд” від відповідача надійшли пояснення щодо наявності витягу з технічної документації щодо НГО земельної ділянки по вул. Фортечній (Грязнова), 53 від 18.02.16.
03.11.25 до суду в системі “Електронний суд” від відповідача надійшло клопотання з проханням витребувати у Запорізької МР докази, які підтверджують обставини позовних вимог Запорізької міської ради до ТОВ “Твердиня” про стягнення доходу, отриманого від безпідставно набутого майна за період з 06.12.24 по 31.05.25 у розмірі 456 451,43 грн, а також, які підтверджують заперечення ТОВ “Твердиня” на позовні вимоги Запорізької МР, а саме, витребувати: 
1) нормативну грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим № 2310100000:01:011:0232 з урахуванням коефіцієнтів індексації за 2024-2025 р.р.; 
2) лист Запорізької міської ради до ГУ ДПС у Запорізькій області № 4133/01/01-07 від 03.06.25; 
3) правовстановлюючі документи Запорізької МР на земельну ділянку з кадастровим № 2310100000:01:011:0232;
4) технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації та відведення земельної ділянку з кадастровим № 2310100000:01:011:0232 до відповідної категорії земель, виду цільового призначення, затверджену рішенням Запорозької МР № 68 від 05.03.25;
5) документальне підтвердження факту та дати переходу земельної ділянки, яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Фортечна, 53, із державної власності у комунальну власність;
6) документальне підтвердження дати державної реєстрації права власності Запорізької МР на земельну ділянку з кадастровим № 2310100000:01:011:0232 у Державному земельному кадастрі.
03.11.25 до суду в системі “Електронний суд” від представника позивача надійшло клопотання з проханням відкласти підготовче судове засідання по справі № 908/3096/25 на іншу дату.
В засіданні 04.11.25 присутній представник позивача підтримав клопотання (сформоване в системі “Електронний суд” 03.11.25) про відкладення підготовчого судового засідання, представник відповідача не заперечив проти задоволення вказаного клопотання.
Судом задоволено зазначене клопотання представника позивача про відкладення підготовчого засідання та оголошено перерву в підготовчому судовому засіданні до 18.11.25 об 11 год. 00 хв.
17.11.25 до суду в системі “Електронний суд” від представника позивача надійшла відповідь на відзив.
В засіданні 18.11.25 представник позивача підтримав відповідь на відзив (сформовану в системі “Електронний суд” 17.11.25), представник відповідача заперечив проти прийняття до розгляду вказаної відповіді на відзив.
Судом оголошено перерву в підготовчому судовому засіданні до 02.12.25 о 12 год. 30 хв.
21.11.25 до суду в системі “Електронний суд” від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.
01.12.25 до суду в системі “Електронний суд” від представника позивача надійшло клопотання з проханням долучити до матеріалів справи № 908/3096/25 в якості доказу відповідь з ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області від 13.11.25 № 18-8-0.37.1-4349/2-25.
В засіданні 02.12.25 судом прийнято до розгляду відзив (сформований в системі “Електронний суд” 27.10.25) на позовну заяву.
Ухвалою від 02.12.25 судом, через необґрунтованість, відмовлено представнику позивача у задоволенні усного клопотання про поновлення пропущеного строку для надання відповіді на відзив (сформованої в системі “Електронний суд” 17.11.25) разом з доданими додатками (доказами). Відповідь на відзив (сформована в системі “Електронний суд” 17.11.25) разом з доданими додатками (доказами) до розгляду не прийнято з підстав викладених в тексті такої ухвали.
Враховуючи не прийняття до розгляду відповіді на відзив (з підстав зазначених вище), судом залишено без розгляду заперечення відповідача (сформовані в системі “Електронний суд” 21.11.25) на відповідь на відзив, оскільки їх прийняття може порушити принцип рівності сторін у господарському процесі та створити дисбаланс у правовій позиції учасників справи.
Представником відповідача в засіданні 02.12.25 було заявлено усне клопотання про оголошення перерви в підготовчому судовому засіданні на інший день, для надання суду відповідного документу.
Судом оголошено перерву в підготовчому судовому засіданні до 03.12.25 об 11 год. 00 хв.
02.12.25 до суду в системі “Електронний суд” від представника позивача надійшли додаткові пояснення.
Також, 02.12.25 до суду в системі “Електронний суд” від представника позивача надійшло клопотання з проханням долучити до матеріалів справи № 908/3096/25 в якості доказу: копію технічної документації із землеустрою стосовно земельної ділянки з кадастровим № 2310100000:01:011:0232; копію листів (запитів) до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області стосовно витягів з технічної документації щодо нормативної грошової оцінки вказаної земельної ділянки № 1173/86-16 від 18.02.16; від 21.01.2005 № 726-ж; від 05.04.12 №1182ж та земельної ділянки з кадастром № 2310100000:01:011:0059; копію листа Департаменту (апарату) виконавчого комітету Запорізької МР від 05.11.25 № В-19/931 про відсутність на спірний період та теперішній час з боку відповідача заяв із наміром належного оформлення земельної ділянки з кадастровим № 2310100000:01:011:0232. 
Ухвалою від 03.12.25 судом перенесено судове засідання у справі № 908/3096/25 на 10.12.25 об 11 год. 00 хв. з підстав викладених в тесті такої ухвали).
03.12.25 до суду в системі “Електронний суд” від відповідача надійшло клопотання з проханням долучити до матеріалів № 908/3096/25 докази надсилання клопотання від 03.11.25 про витребування доказів.
04.12.25 до суду в системі “Електронний суд” від представника позивача надійшло клопотання з проханням долучити (приєднати) до матеріалів справи № 908/3096/25 в якості доказу копію листа Департаменту управління активами Запорізької міської ради від 14.11.25 № 9771/01/01-07 із додатками та копію листа від 24.11.25 № 10018/01/01-07/12983.
09.12.25 до суду в системі “Електронний суд” від представника позивача надійшло клопотання з проханням долучити (приєднати) до матеріалів справи № 908/3096/25 в якості доказу копію відповіді з ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області від 03.12.25 № 18-8-0.37.1-455/2-25 із додатком.
В засіданні 10.12.25 розглянувши додаткові пояснення представника позивача (сформовані в системі “Електронний суд” 02.12.25, які представник позивача підтримав, представник відповідача віддав вирішення вказаних пояснень на розсуд суду), судом прийнято до розгляду додаткові пояснення представника позивача (сформовані в системі “Електронний суд” 02.12.25).
Представники сторін в засіданні 10.12.25 надали усні пояснення на питання суду (головуючого), які виникли в підготовчому засіданні.
Ухвалою від 10.12.25 судом продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів – по 21.01.26 включно та відкладено підготовче засідання у справі № 908/3096/25 на 23.12.25 об 11 год. 30 хв.
11.12.25 до суду в системі “Електронний суд” від представника позивача надійшло клопотання з проханням долучити (приєднати) до матеріалів справи № 908/3096/25 в якості доказу копію відповіді з ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області від 02.12.25 №18-8-0.37.1-440/2-25.
18.12.25 до суду в системі “Електронний суд” від представника позивача надійшло клопотання з проханням долучити (приєднати) до матеріалів справи № 908/3096/25 в якості доказу копію інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 17.12.25 № 457071640.
22.12.25 до суду в системі “Електронний суд” від відповідача надійшло клопотання за вих. від 22.12.25 з проханням зупинити провадження у справі № 908/3096/25 до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі № 908/2020/25 Господарського суду Запорізької області.
Ухвалою від 23.12.25 суд постановив: 
1. Залучити з власної ініціативи Головне управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, код ЄДРПОУ - 44118663) до участі у справі № 908/3096/25 в якості третьої особи 1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, а також Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області (69095, м. Запоріжжя, вул. Українська, буд. 50, код ЄДРПОУ – 39820689) в якості третьої особи 2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача. 2. Відкласти підготовче засідання у справі № 908/3096/25 на 19.01.26 об 11 год. 00 хв. … 3. Зобов`язати позивача невідкладно надіслати (направити) на адресу третіх осіб 1 та 2 екземпляр (копію) позовної заяви і доданих до неї документів на підтвердження своєї правової позиції. Докази такого надсилання (направлення) невідкладно надати суду; 4. Запропонувати: третій особі 1 (Головному управлінню ДПС у Запорізькій області) подати на адресу суду письмові пояснення щодо обставин справи та викласти свою правову позицію щодо заявленої позовної вимоги позивача та заперечень (відзиву) відповідача протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали; третій особі 2 (Головному управлінню Держгеокадастру у Запорізькій області) подати на адресу суду письмові пояснення щодо обставин справи в яких викласти свою правову позицію щодо заявленої позовної вимоги позивача та заперечень (відзиву) відповідача протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали; іншим учасникам справи – свої обґрунтування (відповідь) щодо таких пояснень завчасно до закінчення підготовчого провадження. 5. Явку в судове засідання уповноважених представників учасників справи визнати обов`язковою.
30.12.25 до суду в системі “Електронний суд” від представника позивача надійшла заява про виконання вимог п. 3 резолютивної частини ухвали суду від 23.12.25.
09.01.26 до суду в системі “Електронний суд” від представника третьої особи 2 надійшли пояснення щодо позову або відзиву.
13.01.26 до суду в системі “Електронний суд” від представника третьої особи 2 надійшла заява з проханням надати можливість участі у судовому засіданні, призначеному на 19.01.26 об 11 год. 00 хв. в режимі відеоконференції у справі № 908/3096/25 поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Ухвалою від 14.01.26 судом залишено без задоволення заяву представника третьої особи 2 (сформовану в системі “Електронний суд” 13.01.26) про участь у судовому засіданні 19.01.26 об 11 год. 00 хв. в режимі відеоконференції у справі № 908/3096/25 поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, з підстав викладених в тексті такої ухвали.
19.01.26 на адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання за вих. від 25.10.25 з проханням долучити до матеріалів справи рішення Господарського суду Запорізької області від 22.12.25 по справі № 908/2020/25 та докази його оскарження.
Представник третьої особи 1 в судове засідання 19.01.26 не з`явився, про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином.
В засіданні 19.01.26 представник відповідача віддав на розсуд суду клопотання відповідача (сформоване в системі “Електронний суд” 03.11.25) про витребування доказів, представник позивача повідомив суд, що у поданих ним клопотаннях про долучення доказів міститься перелік документів, які є предметом витребування.
Розглянувши в засіданні 19.01.26 вказане клопотання відповідача про витребування доказів, судом відмовлено у його задоволенні з підстав викладених в тексті ухвали суду від 19.01.26 у цій справі.
Крім того, в засіданні 19.01.26 судом задоволені клопотання:
- позивача (сформовані в системі “Електронний суд” 01.12.25, 02.12.25, 04.12.25, 09.12.25, 11.12.25 та 18.12.25) про долучення доказів (проти яких не заперечив представник відповідача та віддав вирішення тна розсуд суду), 
- відповідача (сформоване в системі “Електронний суд 03.12.25) та за вих. від 27.10.25 про долучення доказів (проти яких не заперечив представник позивача) та долучено зазначені вище докази до матеріалів цієї справи.
Також, в засіданні 19.01.26 судом прийнято до розгляду заяву представника позивача (сформовану в системі “Електронний суд” 30.12.25) про виконання вимог п. 3 резолютивної частини ухвали суду від 23.12.25 та пояснення третьої особи 2 (сформовані в системі “Електронний суд” 09.01.26) щодо позову або відзиву.
Представник відповідача в засіданні 19.01.26 підтримав клопотання (сформоване в системі “Електронний суд” 22.12.25) про зупинення провадження у справі № 908/3096/25, (проти якого усно заперечили представники позивача та третьої особи 2).
Розглянувши в засіданні 19.01.26 вказане клопотання відповідача про зупинення провадження у справі № 908/3096/25 до набрання законної сили судовим рішенням у іншій справі (а саме справі Господарського суду Запорізької області № 908/2020/25), судом відмовлено у його задоволенні з підстав викладених в ухвалі суду від 19.01.26.
Крім того, в засіданні 19.01.26 судом з`ясовано положення ст. ст. 182, 185 ГПК України та повноту виконання запропонованих вимог, викладених в ухвалі суду про відкриття провадження у даній справі. 
Представниками позивача, відповідача та третьої особи 2 повідомлено суду, що до матеріалів справи надані всі документи, необхідні для вирішення даної справи по суті спору.
Ухвалою від 19.01.25 судом:
- закрито підготовче провадження у справі № 908/3096/25;
- вирішено розпочати розгляд справи по суті з 22.01.26;
- призначено справу до судового розгляду по суті на 03.02.26 о 12 год. 00 хв.;
- зобов`язано (повторно) третій особі 1 (Головному управлінню ДПС у Запорізькій області) виконати вимоги п. 4 резолютивної частини ухвали суду від 23.12.25 (тобто, звернуто увагу та попереджено керівника третьої особи 1 – Головного управлінню ДПС у Запорізькій області, про те, що відповідно до вимог ст. 135 ГПК України, суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від 1 до 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, зокрема, за ухилення від вчинення дій, покладених судом на відповідного учасника судового процесу);
- задоволено усне клопотання представника третьої особи 2 про участь у судовому засіданні 03.02.26 о 12 год. 00 хв. в режимі відеоконференції;
- забезпечено представнику третьої особи 2 участь в судовому засіданні, призначеному на 03.02.26 о 12 год. 00 хв. в режимі відеоконференції.
03.02.26 до суду в системі “Електронний суд” від представника третьої особи 1 надійшли додаткові пояснення. 
В засіданні 03.02.26 розпочато розгляд справи по суті. Однак, з огляду на складну безпекову ситуацію в м. Запоріжжі, з метою забезпечення безпеки учасників процесу, суд оголосив перерву у судовому засіданні до 10.02.26 о 13 год. 10 хв.
Представник третьої особи 1 в судове засідання 10.02.26 не з`явився, про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином.
В засіданні 10.02.26 судом фактично розпочато розгляд справи по суті. 
У вступному слові представники позивача, відповідача та третьої особи 2 в усній формі стисло виклали зміст та підстави своїх вимог і заперечень щодо предмета позову. Суд перейшов до з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами.
Представники позивача, відповідача та третьої особи 2 в засіданні 10.02.26 надали усні пояснення на питання суду (головуючого), які виникли в розгляді справи по суті.
Ухвалою від 10.02.26 судом оголошено перерву в розгляді справи № 908/3096/25 по суті до 20.02.26 о 10 год. 00 хв.
Представник третьої особи 1 в судове засідання 20.02.26 не з`явився, про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином.
В засіданні 20.02.26 завершено стадію з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами, суд перейшов до судових дебатів.
В судовому засіданні 20.02.26 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення у справі № 908/3096/25 та ухвалою суду від 20.02.26 відклав ухвалення та проголошення судового рішення на 02.03.26 об 11 год. 15 хв.
В засіданні 02.03.26, на підставі ст. 240 ГПК України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення. 
Позивач, в особі уповноваженого представника, в судових засіданнях заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві за вих. від 06.10.25 № 02/03.3-20/02772 та в додаткових поясненнях за вих. від 02.12.25. Просив суд стягнути з ТОВ “Твердиня” дохід отриманий від безпідставно набутого майна за період з 06.12.24 по 31.05.25 в розмірі 456 451,43 грн.
Відповідач, в особі уповноваженого представника, в судових засіданнях заперечив проти позовних вимог в повному обсязі з підстав викладених у відзиві за вих. від 27.10.25 на позовну заяву та в поясненнях за вих. від 28.10.25. Просив суд відмовити позивачу в задоволені позовних вимог в повному обсязі. 
Третя особа 1, в особі уповноваженого представника, в судовому засіданні 03.02.26 заявлені позовні вимоги підтримала з підстав викладених у додаткових поясненнях за вих. від 03.02.26. 
Третя особа 2, в особі уповноваженого представника, в судових засіданнях заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених в поясненні за вих. від 09.01.26 
З урахуванням дії режиму воєнного стану, повітряними тривогами в м. Запоріжжі, а також наявними випадками відключеннями будівлі суду від електропостачання, в Господарському суді Запорізької області встановлено особливий режим роботи й запроваджено відповідні організаційні заходи. Відтак, з метою забезпечення учасників справи правом на належний судовий захист, справу розглянуто у розумні строки враховуючи вищевказані обставини та факти. 
Крім того, судом враховано, що:
- у відповідності до ст. 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінена територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місцезнаходження судів. Створення надзвичайних та особливих судів не допускається; 
- станом на час прийняття та підписання процесуального рішення у цій справі по суті спору бойові дії ведуться на певній частині території Запорізької області, а не в місті Запоріжжя; 
- прийом документів Господарським судом Запорізької області здійснюється в паперовому та електронному вигляді; 
- сторони та третя особа по справі користуючись правами визначеними ст. ст. 42, 46 ГПК України, вправі клопотати та подавати заяви у справі як в паперовому, так і в електронному вигляді. 
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та третіх осіб 1 та 2, суд 
ВСТАНОВИВ:

У відповідності до витягу з технічної документації щодо нормативної грошової оцінки земель Запорізького міського управління земельних ресурсів за вих. від 21.01.05 № 726-ж, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим № 2310100000:01:011:0059, що розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Грязнова, буд. 53, загальною площею 4 464,00 м.кв., становить 783,54 грн за 1 кв.м.
Згідно із витягом з технічної документації щодо нормативної грошової оцінки земель управління Держкомзему у місті Запоріжжя Запорізької області за вих. від 05.04.12 № 1182ж, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим № 2310100000:01:011:0059, що розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Грязнова, буд. 53, загальною площею 4 464,00 м.кв., становить 5 611 605,12 грн.
30.06.15 Запорізька МР прийняла рішення № 6 “Про встановлення податку на майно (в частині плати за землю)” (повний текст рішення знаходиться у відкритому доступі на офіційному сайту Запорізької МР міської ради за посиланням: за посиланням: https://zp.gov.ua/uk/sessions/45/resolution/4153). Відповідно дододатку 3 цього рішення, встановлено розмір орендної плати за використання земельних ділянок, які перебувають у державній або комунальній власності (у відсотках від їх нормативної грошової оцінки).
30.06.15 Запорізькою міською радою прийнято рішення № 7 “Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя”, згідно з яким вирішено, зокрема, впровадити оподаткування земель міста на підставі нової нормативної грошової оцінки з 01.01.2016. Рішення за № 7 було оприлюднене 14.07.2015 в газеті “Запорізька Січ” та набрало чинності з 01 січня 2016 року.
Відповідно до витягу № 1173/86-16 з технічної документації щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки управління Держгеокадастру у Запорізькому районі за вих. від 18.02.16 № 1173/86-16, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим № 2310100000:01:011:0059, що розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Грязнова, буд. 53, загальною площею 4 464,00 м.кв., станом на 09.02.16 становить 20 092 508,64 грн. 
Рішенням Запорізької міської ради від 19.02.16 № 77, перейменовано вулицю Грязнова в місті Запоріжжя на вулицю Фортечна. 
28.11.18 Запорізькою міською радою прийнято рішення № 26 “Про встановлення розміру орендної плати” (повний текст рішення знаходиться у відкритому доступі на офіційному сайту Запорізької міської ради за посиланням: https://zp.gov.ua/uk/documents/item/33564), яким було затверджено розміри орендної плати за використання земельних ділянок, які перебувають у комунальній власності в межах міста Запоріжжя.
Згідно із витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за вих. від 06.12.24 № НВ-7300604792024, земельна ділянка площею 0,4470 га з кадастровим № 2310100000:01:011:0232 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Фортечна, 53, відноситься до категорії земель: землі житлової та громадської забудови, вид цільового призначення земельної ділянки: 03.10 Для будівництва та обслуговування адміністративних будинків, офісних будівель компаній, які займаються підприємницькою діяльністю, пов`язаною із отриманням прибутку, дата державної реєстрації земельної ділянки: 06.12.24. 
Листом за вих. від 10.01.25 № 09.1-03/5-25 державна служба статистики України (Держстат) повідомила державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, що індекс споживчих цін по Україні (без урахування тимчасово окупованих російською федерацією територій та частини територій, на яких ведуться (велися) бойові дії) у 2024 році (грудень до грудня попереднього року) становив 112,0 %.
Листом за вих. від 13.01.25 № 6-28-0.22-18/71-25 державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) інформує, що (дослівно):
«… Значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель за 2024 рік становить 1,12 (зазначений коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується для всіх категорій земель і видів земельних угідь).
Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель (пункт 289.2 статті 289 Податкового кодексу України).
Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель у розрізі років становить: 1996 рік - 1,703; 1997 рік - 1,059; 1998 рік - 1,006; 1999 рік - 1,127; 2000 рік - 1,182; 2001 рік - 1,02; 2005 рік - 1,035; 2007 рік - 1,028; 2008 рік - 1,152; 2009 рік - 1,059; 2010 рік - 1,0; 2011 рік - 1,0; 2012 рік - 1,0; 2013 рік - 1,0; 2014 рік - 1,249; 2015 рік - 1,433 (крім сільськогосподарських угідь) і 1,2 (для сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); 2016 рік - 1,0 (для сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги) та 1,06 (для земель несільськогосподарського призначення); 2017 рік - 1,0; 2018 рік - 1,0; 2019 рік - 1,0; 2020 рік - 1,0; 2021 рік - 1,0 (для сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги) та 1,1 (для земель несільськогосподарського призначення); 2022 рік - 1,0 (для сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги) та 1,15 (для земель і земельних ділянок (крім сільськогосподарських угідь), 2023 рік - 1,051 (зазначений коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується для всіх категорій земель і видів земельних угідь).
Індексація нормативної грошової оцінки земель за 2002, 2003, 2004 та 2006 роки не здійснювалася. …».
Рішенням Запорізької міської ради від 05.03.25 № 68 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель», затверджено технічну документацію із землеустрою щодо інвентерезації земель та віднесено земельну ділянку з кадастровим № 2310100000:01:011:0232 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Фортечна, 53, площею 0,4470 га до земель житлової та громадської забудови (код КВЦПЗ – 03.10).
Листом за вих. від 11.04.25 № 08/02-03 управління з питань земельних відносин Запорізької МР повідомило директора департаменту управління активами Запорізької МР, що грошова оцінка всієї земельної ділянки площею 4 470 м.кв., за рахунок якої сформована земельна ділянка з кадастровим № 2310100000:01:011:0232 в розрізі років складатиме (станом на):
- 01.01.2016 рік – 4 501,01 грн/м.кв. х 4 470 м.кв. = 20 119 514,70 грн;
- 01.01.2017 рік – 4 771,13 грн/м.кв. х 4 470 м.кв. = 21 326 951,10 грн;
- 01.01.2018 рік – 4 771,13 грн/м.кв. х 4 470 м.кв. = 21 326 951,10 грн;
- 01.01.2019 рік – 4 771,13 грн/м.кв. х 4 470 м.кв. = 21 326 951,10 грн;
- 01.01.2020 рік – 4 771,13 грн/м.кв. х 4 470 м.кв. = 21 326 951,10 грн;
- 01.01.2021 рік – 4 771,13 грн/м.кв. х 4 470 м.кв. = 21 326 951,10 грн;
- 01.01.2022 рік – 5 248,56 грн/м.кв. х 4 470 м.кв. = 23 461 063,20 грн;
- 01.01.2023 рік – 6 036,94 грн/м.кв. х 4 470 м.кв. = 26 985 121,80 грн;
- 01.01.2024 рік – 6 344,76 грн/м.кв. х 4 470 м.кв. = 28 361 077,20 грн;
- 01.01.2025 рік – 7 104,87 грн/м.кв. х 4 470 м.кв. = 31 758 768,90 грн.
У відповідності до витягу № НВ-2300330932025, станом на 15.04.25 нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим № 2310100000:01:011:0232 складає 31 758 768,90 грн. 
Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів рерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за вих. від 05.06.25 № 430135709, ТОВ “Твердиня” (код ЄДРПОУ 32505365) є власником нежитлового нерухомого майна, яке розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Грязнова, 53, а саме: двоповерхова будівля літ. А-2, загальною площею 1 316,9 кв.м.; склад літ. Б; склад літ. Б (1); тіньовик літ. В; тіньовик літ. Г; тіньовик літ. Д; тіньовик літ. Е; на підставі рішення Господарського суду Запорізької області від 13.06.07 № 10/282/07-24/401/07, дата та час державної реєстрації: 03.09.13 (15:30:29).
Листом за вих. від 07.07.25 № 469/5/08-01-04-07 ГУ ДПС у Запорізькій області повівдомило департамент управління активами Запорізької МР, що згідно Інформаційних систем ДПС України, ТОВ «Твердиня» (код ЄДРПОУ 32505365) у період з 06.12.24 по дату надання відповіді не звітує та не сплачує земельний податок (орендну плату за землю з юридичних) за земельну ділянку розташовану за юридичною адресою – м. Запоріжжя, вул. Фортечна (Грязнова), 53 за кадастровим № 2310100000:01:011:0232, площею 0,4470 га. 
Департамент управління активами Запорізької МР звернулось до ТОВ «Твердиня» з вимогою за вих. від 25.08.25 № 6963/01/01-07 про сплату плати за земля, в якій вимигає в останнього невідкладно сплатити належну суму зебпідставно збереженої плати за землю (орендної плати) розмір якої становить 456 451,43 грн, за користування земельною ділянкою площею 4 470 кв.м., розташованої по вул. Фортечна (Грязнова), 53 у м. Запоріжжя за рахунок якої сформована земельна ділянка з кадастровим № 2310100000:01:011:0232. 
Згідно з інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку (дата та час запиту: 16.10.25 об 11 год. 13 хв.): кадастровий № земельної ділянки – 2310100000:01:011:0232; цільове призначення – 03.10 для будівництва та обслуговування адміністративних будинків, офісних будівель компаній, які займаються підприємницькою діяльністю, пов`язаною з отриманням прибутку; категорія земель – землі житлової та громадської забудови; площа земельної ділянки – 0,447; місце розташування – Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Фортечна, 53. 
У відповідності до витягу № НВ-2300720472025, станом на 11.11.25 нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим № 2310100000:01:011:0232 складає 31 758 768,90 грн. 
Відповідно до інформації головного управління Держеокадастру у Запорізькій області за вих. від 13.11.25 № 18-8-0.37.1-4349/2-25, (дослівно):
«… Відомості про земельну ділянку з кадастровим номером 2310100000:01:011:0059 відсутні у Державному земельному кадастрі. Кадастровий номер 2310100000:01:011:0059 не мав статусу зареєстрованого, а тому земельна ділянка не підлягала перенесенню до Державного земельного кадастру з Державного реєстру земель.
У Місцевому фонді документації із землеустрою та оцінки земель Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області не обліковується та не зберігається технічна документація із землеустрою за кадастровим номером 2310100000:01:011:0059.».
Листом за вих. від 02.12.25 № 18-8-0.37.1-440/2-25 головне управління Держеокадастру у Запорізькій області надало інформацію про те, що (дослівно):
«… Витяг № НВ-2300330932025 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки від 15.04.2025 року сформований відповідно до даних технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя, яка розроблена Українським державним науково-дослідним інститутом проектування міст «Діпромісто» та затверджена рішенням Запорізької міської ради за № 7 від 30.06.2015 «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель м. Запоріжжя».
Нормативна грошова оцінка 1 м2 земельної ділянки певного функціонального використання (Цн) визначається за формулою:
Цн = Цнз (грошова оцінка 1 м2 у межах економіко-планувальної зони) х Км3 (сукупний локальний коефіцієнт) х Кцп (коефіцієнт цільового призначення), де Цнз -Цнм (середня (базова) вартість 1 м2 земель населеного пункту) х Км2 (зональний коефіцієнт).
Відповідно до ст. 289 Податкового кодексу України нормативна грошова оцінка земель підлягає щорічній індексації та коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель (Кі) застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, зазначеної в технічній документації з нормативної грошової оцінки земель та земельних ділянок.
Згідно схеми економіко-планувального зонування земельна ділянка з кадастровим номером 2310100000:01:011:0232 знаходиться в межах 66 економіко-планувальної зони, зональний коефіцієнт Км2 - 3.00.
Згідно схем прояву локальних факторів в межах 66 економіко-планувальної зони для земельної ділянки за кадастровим номером 2310100000:01:011:0232 встановлені значення коефіцієнтів локальних факторів:
- місцезнаходження земельної ділянки в зоні пішохідної доступності до громадських центрів 1.12; 
- у зоні магістралей підвищеного містоформувального значення 1.10;
- у зоні пішохідної доступності до національних, зоологічних та дендрологічних памяток садово-паркового мистецтва, ботанічних садів, заказників, заповідних урочищ, пам`ятників природи, курортів, парків, лісопарків, лісів, зелених зон, пляжів 1.05;
- на території пам`ятки культурної спадщини та у її зонах охорони 1.08;
Сукупний коефіцієнт Км3: 1.40.
Цільове призначення земельної ділянки - 03.10. Для будівництва та обслуговування адміністративних будинків, офісних будівель компаній, які займаються підприємницькою діяльністю, пов`язаною з отриманням прибутку. Коефіцієнт цільового призначення - 2.50.
На підставі вищевикладеного, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 2310100000:01:011:0232 … на дату формування витягу № НВ-2300330932025 складала 31 758 768,90 грн.».
Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів рерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за вих. від 17.12.25 № 457071640, власником земельної ділянки з кадастровим № 2310100000:01:011:0232 загальною площею 0,447 га є територіальна громада міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради (код ЄДРПОУ 04053915).
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 22.12.25 у справі № 908/2020/25 (яке станом на час прийняття процесуального рішення у справі № 908/3096/25 оскаржено до суду апеляційної інстанції) у задоволені позовних вимог Запорізької міської ради до ТОВ «Твердиня» про стягнення доходу отриманого від безпідставно набутого майна за період з 03.04.17 по 05.12.24 в розмірі 4 700 443,24 грн відмовлено.
Згідно із наявною у справі доповідною запискою начальника відділу ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області Сергія Зачепило за вих. від 09.01.26 № 15/3-26-0.37.1, (дослівно):
«… Щодо земельної ділянки з кадастровим Номером 2310160000:01:011:0232.
Відповідно до актуальних відомостей Державного земельного кадастру земельна ділянка за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, вулиця Фортечна, 53, площею 0,4470 га з цільовим призначенням - 03.10 для будівництва та обслуговування адміністративних будинків, офісних будівель компаній, які займаються підприємницькою діяльністю, пов`язаною з отриманням прибутку сформована та зареєстрована 06.12.2024 на підставі технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель, їй присвоєно кадастровий номер 2310100000:01:011:0232.
Розробник технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель є ЗРФ ДП "Центр ДЗК" Запорізький міський виробничий відділ.
Вказана земельна ділянка знаходиться в межах, міста Запоріжжя.
За основним цільовим призначенням земельна ділянка з кадастровим номером належить до категорії земель - землі житлової та громадської забудови.
Вище наведені відомості підтверджуються витягом з Державного земельного кадастру НВ-7300604792024 від 06.12.2024.
При цьому варто зауважити про те, що у вказаному витягу з Державного земельного кадастру НВ-7300604792024 від 06.12.2024 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 30 червня 2023 р. № 665 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України щодо охорони земель і ґрунтів» було виключено розділ "Форма власності на земельну ділянку" з Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051, тому зазначений вище витяг з Державного земельного кадастру не містить та не повинен містити відомості про форму власності земельної ділянки з кадастровим номером 2310100000:01:011:0232.
Разом з цим земельна ділянка в силу закону належить до земель комунальної власності.
У Місцевому фонді документації із землеустрою та оцінки земель Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області не обліковується та не зберігається технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель за кадастровим номером 2310100000:01:011:0232.
Щодо земельної ділянки з кадастровим номером 2310100000:01:011:0059.
Відомості про земельну ділянку з кадастровим номером 2310100000:01:011:0059 в Державному земельному кадастрі відсутні, що обумовлюється наступним.
Станом на 31.12.2012 за даними Державного реєстру земель м. Запоріжжя право власності, користування чи оренди на земельну ділянку, яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Фортечна, 53, площею 0,4466 га не зареєстровано, правовстановлюючі документи відсутні. Кадастровий номер 2310100000:01:011:0059 не мав статусу зареєстрованого, а тому зазначена земельна ділянка не підлягала перенесенню та не була перенесена з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру.
З огляду на вище викладене земельна з кадастровим номером 2310100000:01:011:0059 площею 0,4466 га не була та не є сформованою в розумінні ст. 79-1 Земельного кодексу України. …».
Запорізькою МР до позовної заяви за вих. від 06.10.25 № 02/03.3-20/02772, на підставі рішень Запорізької МР № 7 від 30.06.15 «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя», № 26 від 28.11.18 «Про встановлення розміру орендної плати за землю», додано розрахунок недоотриманих доходів за фактичне користування ТОВ «Твердиня» (ЄДРПОУ 32505365) земельною ділянкою площею 4470 кв.м., розташованою за адресою: м. Запоріжжя, вул. Фортечна, 53 без оформлення правовстановлюючого документу, що посвідчує право оренди (користування) за період з 06.12.24 по 31.05.25 на загальну суму 456 451,43 грн.
Враховуючи те, що як стверджує Запорізька міська рада у своїх позовних вимогах у цій справі, ТОВ “Твердиня” користувалось земельною ділянкою з кадастровим № 2310100000:01:011:0232 загальною площею 0,447 га, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Фортечна, 53 без достатньої правової підстави, Запорізька МР звернулась до суду з позовними вимогами про відшкодування відповідачем позивачу безпідставно набутих (збережених) коштів у вигляді несплаченої орендної плати за землю у розмірі 456 451,43 грн у відповідності до положень ст.ст. 1212-1214 ЦК України. 
Оцінивши наявні у матеріалах справи документи (докази) суд дійшов висновку про наступне. 
Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Згідно із ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1). Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч. 2).
Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1). У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. У справах про невиконання боржником умов договору оренди, суборенди, емфітевзису, суперфіцію, якщо таке порушення може мати наслідком припинення права користування земельною ділянкою, що зазначена в аграрній ноті як місце вирощування, збирання, виробництва, переробки, зберігання та/або утримання майбутньої сільськогосподарської продукції, особа, яка передала в користування боржника за аграрною нотою таку земельну ділянку, повинна надати суду докази здійснення нею заходів досудового врегулювання спору, передбачених Законом України"Про аграрні ноти" (ч. 2). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3).
Згідно із ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1). Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (ч. 2). 
Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст. 78 ГПК України).
Відповідно до ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (ч. 1). Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2). 
У відповідності до вимог ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1). Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 2). Суд надає оцінку (ч. 3) як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 
Статтею 13 Конституції України визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. 
Відповідно ст. 60 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”, територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на землю.
Згідно із ст. 83 Земельного кодексу України (далі ЗК України), землі, які належать на праві власності територіальним громадам, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування; в) землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону.
Матеріалами справи підтверджується (і в ході розгляду цієї справи представниками сторін не заперечувалось), що власником земельної ділянки площею 0,4470 га, з кадастровим № 2310100000:01:011:0232, яка знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Фортечна, 53, є Запорізька міська рада (код ЄДРПОУ 04053915), тобто позивач у справі. 
У відповідності до ч. 3 ст. 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок комунальної власності юридичним особам у разі розташування на цих ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), які перебувають у їх власності, здійснюється у порядку, встановленому ст. 123 цього Кодексу.
Проєкт землеустрою щодо відведення земельних ділянок є різновидом документації із землеустрою (п. “ґ” ч. 2 ст. 25 Закону України “Про землеустрій”).
За змістом ч. 1 ст. 26 зазначеного Закону, замовниками документації із землеустрою можуть бути, зокрема, органи місцевого самоврядування, землевласники та землекористувачі, а також інші юридичні та фізичні особи. 
Згідно із ст. 79 ЗК України, земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, із визначеними щодо неї правами.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 4, 9 ст. 791 цього Кодексу, формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв); за затвердженими комплексними планами просторового розвитку території територіальних громад, генеральними планами населених пунктів, детальними планами території. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового №. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.
Законом України “Про Державний земельний кадастр” визначено правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру.
Так, згідно із ст. 1 Закону України “Про Державний земельний кадастр”, Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами. Державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. Кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.
Внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (ч. 1 ст. 9 зазначеного Закону). 
Частиною 1 ст. 11 Закону України “Про Державний земельний кадастр” унормовано, що відомості про об`єкти Державного земельного кадастру під час внесення їх до Державного земельного кадастру мають відповідати існуючим характеристикам об`єктів у натурі (на місцевості), визначеним з точністю відповідно до державних стандартів, норм та правил, технічних регламентів.
Як свідчать наявні матеріали цієї господарської справи, земельна ділянка площею 0,4470 га з кадастровим № 2310100000:01:011:0232, яка знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Фортечна, 53, відноситься до категорії земель: землі житлової та громадської забудови, вид цільового призначення: 03.10 для будівництва та обслуговування адміністративних будинків, офісних будівель компаній, які займаються підприємницькою діяльністю, пов`язаною з отриманням прибутку.
Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів рерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за вих. від 05.06.25 № 430135709, товариство з обмеженою відповідальністю “Твердиня” (код ЄДРПОУ 32505365) є власником нежитлового нерухомого майна, яке розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Грязнова, 53, а саме: двоповерхова будівля літ. А-2, загальною площею 1 316,9 кв.м.; склад літ. Б; склад літ. Б (1); тіньовик літ. В; тіньовик літ. Г; тіньовик літ. Д; тіньовик літ. Е; на підставі рішення Господарського суду Запорізької області від 13.06.07 № 10/282/07-24/401/07, дата та час державної реєстрації: 03.09.13 (15:30:29).
Учасники в процесі розгляду цієї справи не заперечували, що нерухоме майно, яке належить на праві власності відповідачу, розташоване саме за адресою м. Запоріжжя, вул. Фортечна, 53. 
Згідно із ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Статтею 206 Земельного кодексу України визначено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка.
Відповідно до пп. 265.1.3 п. 265.1 ст. 265 Податкового кодексу України (далі по тексту ПК України), податок на майно складається з плати за землю.
У пп. 10.1.1 п. 10.1 ст. 10 ПК України визначено, що податок на майно належить до місцевих податків.
Приписами п.п. 289.1, 289.2 ст. 289 ПК України унормовано, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, у т.ч. право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок. Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, зазначеної в технічній документації з нормативної грошової оцінки земель та земельних ділянок. 
Згідно із пп. 288.5.1 п. 288.5 ст. 288 ПК України, розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку: для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 % їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 % їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 % та не більше 1 % їх нормативної грошової оцінки.
Відповідно до пп. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 ПК України, плата за землю - це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Листом за вих. від 07.07.25 № 469/5/08-01-04-07 ГУ ДПС у Запорізькій області повівдомило департамент управління активами Запорізької міської ради, що згідно Інформаційних систем ДПС України, ТОВ «Твердиня» (код ЄДРПОУ 32505365) у період з 06.12.24 по дату надання відповіді не звітує та не сплачує земельний податок (орендну плату за землю з юридичних) за земельну ділянку розташовану за юридичною адресою – м. Запоріжжя, вул. Фортечна (Грязнова), 53 за кадастровим № 2310100000:01:011:0232, площею 0,4470 га. 
Положення ст.ст. 1212-1215 ЦК України визначають такий позадоговірний спосіб захисту права власності як кондикція. 
Кондикційний позов – це вимога повернення безпідставно набутого або збереженого особою у себе майна за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) або якщо правова підстава згодом відпала.
Якщо тлумачити приписи ст. 1212 ЦК України телеологічно, тобто згідно з їхніми цілями, то до випадків безпідставного набуття та збереження майна належить також збереження особою без достатніх правових підстав у себе виплати, яку вона відповідно до закону мала віддати (перерахувати) іншій особі згідно з покладеним на неї за законом обов`язком (зменшення обов`язку).
Вказаної думки дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 12.10.21 у справі № 910/17324/19 та від 09.11.21 у справі № 905/1680/20).
За змістом норм цивільного та земельного законодавства, виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України. 
Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 23.04.25 у справі №629/4628/16-ц).
Із дня набуття права власності на об`єкт нерухомого майна власник цього майна стає фактичним користувачем земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, а тому саме із цієї дати у власника об`єкта нерухомого майна виникає обов`язок сплати за користування земельною ділянкою, на якій таке майно розташоване. При цьому, до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, такі кошти є безпідставно збереженими. Вказаної думки дійшов Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у постанові від 05.08.22 у справі № 922/2060/20.
Для вирішення спору щодо стягнення з власника об`єкта нерухомого майна безпідставно збережених коштів на підставі положень ст. ст. 1212-1214 ЦК України, за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою комунальної власності, на якій цей об`єкт розташований, необхідно, насамперед, з`ясувати: 1) фактичного користувача земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цих ділянок зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування ділянками у відповідний період, або наявність правової підстави для використання земельної ділянки у такого фактичного користувача; 2) площу земельної ділянки; 3) суму, яку мав би отримати власник земельної ділянки за звичайних умов, яка безпосередньо залежить від вартості цієї ділянки (її нормативно-грошової оцінки); 4) період користування земельною ділянкою комунальної власності без належної правової підстави. 
Отже, встановлення саме таких обставин входить до предмету доказування у межах вирішення такого спору.
Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду викладеній у постанові від 05.08.22 у справі № 922/2060/20.
Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Як слідує з матеріалів цієї господарської справи, відповідачем не було вчасно оформлено право користування земельною ділянкою. Так, зокрема, шляхом укладення відповідного договору оренди земельної ділянки та державної реєстрації права такої оренди. 
Отже, відповідач користувався земельною ділянкою у період з 06.12.24 по 31.05.25 без достатніх правових підстав.
Судом прийнято до уваги те, що право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені і яка не була відведена в оренду попередньому власнику.
Проте, враховуючи приписи ч. 2 ст. 120 ЗК України, не є правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій ці будинок, будівля, споруда розташовані.
У цьому випадку відсутність документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою у ТОВ “Твердиня” не може бути визнане як її самовільне використання. Однак, не надає права на її безоплатне використання та не є підставою для звільнення ТОВ “Твердиня” від обов`язку сплачувати орендну плату власнику за користування сформованою земельною ділянкою.
Як встановлено судом, Запорізькою МР до позовної заяви за вих. від 06.10.25 № 02/03.3-20/02772, на підставі рішення Запорізької МР № 26 від 28.11.18 “Про встановлення розміру орендної плати за землю” та витягу № НВ-2300330932025 із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 15.04.25, додано розрахунок недоотриманих доходів за фактичне користування ТОВ “Твердиня” (код ЄДРПОУ 32505365) земельною ділянкою площею 4470 кв.м., розташованою за адресою: м. Запоріжжя, вул. Фортечна, 53, без оформлення правовстановлюючого документу, що посвідчує право оренди (користування) за період з 06.12.24 по 31.05.25 на загальну суму 456 451,43 грн. 
Відповідно до Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № НВ-2300330932025 від 15.04.25 щодо земельної ділянки з кадастровим № 2310100000:01:011:0232, нормативна грошова оцінка цієї земельної ділянки становить 31 758 768,90 грн.
З приводу застосування нормативної грошової оцінки землі суд зазначає наступне. 
Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, незалежно від їх цільового призначення проводиться не рідше ніж один раз на 5-7 років (ст. 18 Закону України “Про оцінку землі”).
За результатами нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель (ст. 20 Закону України “Про оцінку землі”).
Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України “Про оцінку земель”, витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається органами, що здійснюють ведення Державного земельного кадастру.
Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки – це роздруковані за допомогою програмного забезпечення актуальні дані про земельну ділянку, які містяться у Державному земельному кадастрі та технічній документації з нормативної грошової оцінки земель станом на певну дату. Витяг з нормативної грошової оцінки земельної ділянки може бути доказом проведення такої оцінки та визначати дані про таку оцінку як на момент його видачі, так за попередній період за умови, що нормативно-грошова оцінка земельної ділянки була сталою та не зазнала змін у цей період.
Витяги про нормативну грошову оцінку земельної ділянки формуються за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру на підставі актуальних відомостей про земельні ділянки, внесених до Державного земельного кадастру, а формування витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки здійснюється автоматично в режимі “реального часу”, тобто на час звернення заявників, у зв`язку з чим програмним забезпеченням і чинним законодавством не передбачено формування вказаних витягів на певну дату, яка вже минула.
Зазначений правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 29.05.20 у справі № 922/2843/19, від 02.06.20 у справі № 922/2845/19, від 07.07.20 у справі №922/3208/19, від 07.09.20 у справі № 922/3671/19, від 28.09.20 у справі № 922/4073/19, від 02.06.21 у справі № 904/2269/19, від 09.12.21 у справі № 922/4264/20.
Належними доказами на обґрунтування нормативної грошової оцінки земельної ділянки можуть бути: технічна документація на спірну земельну ділянку, виготовлена компетентним органом для оформлення договору оренди, довідка з Державного земельного кадастру, витяг з Державного земельного кадастру, а також висновок судової експертизи про встановлення нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки, які містять інформацію щодо предмета спору (постанова Верховного Суду від 01.03.23 справі №751/1543/19).
Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки є належним та допустимим доказом, що підтверджує дані про нормативну грошову оцінку (вартість земельної ділянки), а інформація (дані), визначена у цьому витязі, є обов`язковою під час проведення розрахунку (визначення) орендної плати, суми, яку мав отримати власник земельної ділянки за звичайних умов. 
Використовуючи нормативну грошову оцінку земельної ділянки за Витягом № НВ-2300330932025 від 15.04.25, значення коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель за період з 2024 по 2025, рішення Запорізької МР № 6 від 30.06.15 “Про встановлення податку на майно (в частині плати за землю)”, № 7 від 30.06.15 “Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя” та № 26 від 28.11.18 “Про встановлення розміру орендної плати за землю”, судом перевірено наданий позивачем розрахунок недоотриманих доходів за фактичне користування ТОВ “Твердиня” (код ЄДРПОУ 32505365) земельною ділянкою площею 4470 кв.м., розташованою за адресою: м. Запоріжжя, вул. Фортечна, 53, без оформлення правовстановлюючого документу, що посвідчує право оренди (користування) за період з 06.12.24 по 31.05.25 та визнано його правильним:
1) за період з 01.01.24 по 05.12.24: 
- 28 361 077,20 грн (НГО в цінах 2024 року);
- річний розмір орендної плати (3 % НГО) = 850 832,32 грн; 
- 3 % НГО / 12 міс. = 70 902,69 грн (розмір орендної плати за місяць); 
- 70 902,69 грн х 11 = 779 929,59 грн (11 міс.); 
- 70 902,69 грн/ 31 = 2 287,18 грн (1 дн.); 
- 2 287,18 х 5 днів = 11 435,90 грн (5 дн.); 
- 779 929,59 грн + 11 435,90 грн = 791 365,49 грн (розмір орендної плати за період використання 11 міс. 5 дн.);
- сума заборгованості за період з 01.01.24 по 05.12.24 становить: 791 365,49 грн;
- 850 832,32 грн (річний розмір орендної плати – 3 % НГО) - 791 365,49 грн (розмір орендної плати за період з 01.01.24 по 05.12.24 – 11 міс. 5 дн.) = 59 466,83 грн (розмір орендної плати за період використання з 06.12.24 по 31.12.24);
2) за період з 01.01.25 по 31.05.25: 
- 31 758 768,90 грн (НГО в цінах 2025 року);
- річний розмір орендної плати (3 % НГО) = 952 763,07 грн; 
- 3 % НГО / 12 міс. = 79 396,92 грн (розмір орендної плати за місяць). 79 396,92 грн х 5 місяців = 396 984,60 грн (5 міс.);
- 396 984,60 грн (розмір орендної плати за період використання з 01.01.25 по 31.05.25);
3) 59 466,83 грн (за період з 06.12.24 по 31.12.24) + 396 984,60 грн (за період з 01.01.25 по 31.05.25) = 456 451,43 грн (за період з 06.12.24 по 31.05.25).
Судом прийнято до уваги контррозрахунк ТОВ “Твердиня”, який було надано у відзиві за вих. від 27.10.25 на позовну заяву.
Заперечення відповідача у відзиві за вих. від 27.10.25 на позов та представника відповідача у судових засіданнях стосовно того, що позивач не довів того, що з 03.04.17 земельна ділянка площею 4470 м.кв., що розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Фортечна, 53, із кадастровим № 2310100000:01:011:0232 є сформованим об`єктом цивільних прав, та відповідно, позивач незаконно та безпідставно намагається стянути з відповідача на свою користь дохід, отриманий від безпідставно набутого майна за період з 06.12.24 по 31.05.25, суд визнав необґрунтованими. 
Зважаючи на викладене, суд акцентує увагу на тому, що із прийняттям 28.06.1996 році Конституції України, визначено один із фундаментальних принципів конституційного ладу держави, а саме гарантування права власності на землю, яке набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (ст. 14 Конституції України).
Ці положення створили принципово нову основу як для галузевого (земельного та цивільного) законодавства, так і для господарської діяльності і фактично відображені у ст. 1 Земельного кодексу України та ст. 373 ЦК України.
Історико-правовий аналіз чинного законодавства свідчить, що до державної власності в Україні відповідно до ст. 31 Закону України від 07.02.91 № 697-XII «Про власність» (діяв до 20.06.07) належала загальнодержавна (республіканська) власність і власність адміністративно-територіальних одиниць (комунальна власність).
При цьому, суб`єктами права комунальної власності відповідно до ч. 2 ст. 32 цього Закону були визначені адміністративно-територіальні одиниці в особі обласних, районних, міських, селищних, сільських рад народних депутатів.
Згідно із ч. 1 ст. 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
За змістом ч. 2 ст. 60 Закону України від 21.05.97 № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (у редакції чинній на 21.05.97), підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб`єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом.
У пункті 10 прикінцевих та перехідних положень Закону України від 21.05.97 № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що з набранням чинності цим Законом майно, яке до прийняття Конституції України у встановленому законодавством порядку передане державою до комунальної власності адміністративно-територіальних одиниць та набуте ними на інших законних підставах, крім майна, що відчужене у встановленому законом порядку, є комунальною власністю відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст. Майно, передане до комунальної власності областей і районів, а також набуте на інших законних підставах, є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст, управління яким відповідно до Конституції України здійснюють районні і обласні ради або уповноважені ними органи. Відчуження зазначеного майна здійснюється лише за рішенням власника або уповноваженого ним органу. За пропозицією сільських, селищних, міських рад районні, обласні ради повинні приймати рішення про передачу до комунальної власності відповідних територіальних громад окремих об`єктів, спільної власності територіальних громад, які знаходяться на їх території і задовольняють колективні потреби виключно цих територіальних громад.
Із введенням у дію 01.01.02 нового Земельного кодексу України (далі ЗК України) у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об`єкти комунальної власності, про що зазначено у ч. 2 ст. 83 ЗК України.
Отже, принцип розмежування земель державної і комунальної власності відображено у положеннях Земельного кодексу України, який, зокрема, полягає у визнанні пріоритету належності земель у межах населеного пункту відповідній територіальній громаді. 
Тобто всі землі у межах населеного пункту вважаються такими, що із 01.01.02 перебувають у комунальній власності, крім земель, належність яких державі або приватним власникам зафіксована у ЗК України.
Законом України від 05.02.04 № 1457-IV «Про розмежування земель державної та комунальної власності» (втратив чинність 01.01.13, підстава – Закон № 5245-VI) було визначено правові засади розмежування земель державної та комунальної власності і повноваження органів державної влади та органів місцевого самоврядування щодо регулювання земельних відносин з метою створення умов для реалізації ними конституційних прав власності на землю, забезпечення національного суверенітету, розвитку матеріально-фінансової бази місцевого самоврядування.
У статті 5 цього Закону було наголошено, що суб`єктами права власності на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.
Водночас, при розмежуванні земель державної та комунальної власності до земель комунальної власності територіальних громад сіл, селищ, міст передаються: усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної власності та земель, віднесених до державної власності; земельні ділянки за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти комунальної власності; землі запасу, які раніше були передані територіальним громадам сіл, селищ, міст відповідно до законодавства України; земельні ділянки, на яких розміщені об`єкти нерухомого майна, що є спільною власністю територіальної громади та держави (ст. 7 Закону України «Про розмежування земель державної та комунальної власності»).
01.01.13 набув чинності Закон № 5245-VI, за змістом п. 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення», з дня набрання чинності цим Законом землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються:
а) земельні ділянки:
- на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності відповідної територіальної громади;
- які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій;
б) всі інші землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпунктах "а" і "б" пункту 4 цього розділу.
Згідно із п. 5 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 5245-VI, державна реєстрація права держави чи територіальної громади на земельні ділянки, зазначені у пунктах 3 і 4 цього розділу, здійснюється на підставі заяви органів, які згідно зі ст. 122 ЗК України, передають земельні ділянки у власність або у користування, до якої додається витяг з Державного земельного кадастру про відповідну земельну ділянку.
Як передбачено у п. 6 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 5245-VI, у разі якщо відомості про земельні ділянки, зазначені у пунктах 3 і 4 цього розділу, не внесені до Державного реєстру земель, надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для державної реєстрації таких земельних ділянок, а також її затвердження здійснюються:
- у межах населених пунктів – сільськими, селищними, міськими радами;
- за межами населених пунктів – органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють розпорядження такими земельними ділянками.
За змістом пункту 9 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 5245-VI, державна реєстрація речових прав на земельні ділянки державної та комунальної власності, зазначених у пунктах 3 і 4 цього розділу, здійснюється в порядку, встановленому законом.
Отже, беручи до уваги наведені положення Конституції України, ЗК України і п. 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 5245-VI, Запорізька міська рада є власником спірної земельної ділянки, оскільки ця ділянка розташована в межах населеного пункту – м. Запоріжжя, а відсутність державної реєстрації речового права не впливає на обставини виникнення права комунальної власності на неї.
Цьому висновку відповідає також положення п. 9 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 5245-VI, державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється в порядку, встановленому законом, що з урахуванням змісту п. 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 5245-VI лише визначає порядок державної реєстрації права, однак не змінює моменту, з якого земля вважається комунальною власністю відповідних територіальних громад в силу закону.
За таких підстав суд вважає, що правом власності на спірну земельну ділянку, розташовану в межах відповідного населеного пункту, міська рада наділена в силу закону, зокрема з уведенням 01.01.02 у дію нового Земельного кодексу України. 
При цьому, за змістом пунктів 1, 3, 7, 9 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 5245-VІ, державну реєстрацію речових прав на земельні ділянки державної та комунальної власності об`єктивно не можна було здійснити раніше, ніж із часу розмежування земель державної та комунальної власності, тобто до 01.01.13.
Подібну за змістом правову позицію Верховний Суд виклав у постанові від 12.05.20 у справі № 911/488/18. 
Водночас, відсутність державної реєстрації речового права на спірну земельну ділянку після 01.01.13 не впливає на обставини виникнення та наявність права комунальної власності на відповідну земельну ділянку. 
Наведене вище в тексті цього рішення суду повністю спростовує твердження відповідача у справі № 908/3096/25 про те, що право комунальної власності на конкретну земельну ділянку в межах населеного пункту виникає з моменту державної реєстрації цього речового права та про відсутність позивача у цій справі правових підстав для стягнення з ТОВ «Твердиня» заявленої до стягнення суми позовних вимог. 
Крім того, суд зазначає, що у ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», наведено дефініцію поняття "державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", згідно з якою державна реєстрація – це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Державна реєстрація є не підставою набуття права власності, а лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, і ототожнювати факт набуття права власності із фактом його державної реєстрації не можна. Досліджуючи обставини наявності в особи права власності, насамперед, необхідно з`ясувати підстави, з яких особа набула такого права, оскільки факт реєстрації права власності є лише елементом юридичного складу, що зумовлює визнання права власності, а не підставою набуття цього права. Сама по собі реєстрація права не є підставою виникнення права власності, оскільки такої підстави закон не передбачає.
Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 20.02.18 у справі № 917/553/17.
Крім цього, місцевий господарський суд акцентує увагу на тому, що у разі виникнення спору щодо приналежності земельної ділянки в межах населеного пункту до комунальної власності або відповідних доводів особи, яка заперечує це, судам слід виходити з того, що за умов правового регулювання ст. 83 ЗК України, право власності територіальної громади (комунальної власності) на земельні ділянки в межах населених пунктів є спростовною презумпцією.
Обов`язок щодо спростування цієї презумпції належними, допустимими та достовірними доказами покладається саме на ту особу, яка її заперечує, а оцінка таких доказів здійснюється судами з урахуванням вимог ст. 86 ГПК України. 
При цьому, для особи, яка заперечує цю обставину, не достатньо лише послатися на те, що спірна земельна ділянка не є комунальною власністю, переклавши тягар доведення на орган місцевого самоврядування (у цій справі міську раду), а необхідно саме спростувати зазначену презумпцію.
Зазначене відповідає правовій позиції викладеній Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.20 у справі № 129/1033/13-ц, відповідно до якої принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. 
Водночас, цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (вказане відповідає правовій позиції викладеній у постановах Верховного Суду від 02.10.18 у справі № 910/18036/17, від 23.10.19 у справі № 917/1307/18 ). 
Більш того, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (вказаного висновку також дійшов Верховний Суд у пункті 43 постанови від 23.10.19 у справі № 917/1307/18).
Вказаної думки дійшов Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у постанові від 05.08.22 № 922/2060/20.
У справі № 908/3096/25 право комунальної власності підтверджено розташуванням спірної земельної ділянки у межах м. Запоріжжя, чого не заперечували та не спростовували сторони та треті особи у справі. 
При цьому, судом враховано доводи третьої особи 2 у цій справі (як органу, який відповідно до Положення про Головне управління Держгеокадастру в Запорізькій області» (затв. наказом Держгеокадастру 23.12.21 № 603 (у редакції наказу від 10.09.25 № 438) організовує та здійснює державний контроль за використанням і охороною земель усіх категорій і форм власності), що викладені на аркуші 5 пояснень поданих в системі «Електронний суд» 09.01.26 у справі № 908/3096/25 в частині того, що Запорізька міська рада, в силу закону, наділена правом комунальної власності на земельну ділянку з кадастровим № 2310100000:01:011:0232 по вул. Фортечна, 53 у м. Запоріжжя, яка розташована в межах населеного пункту – м. Запоріжжя. 
Ураховуючи те, що у спірних правовідносинах з уведенням у дію нового Земельного кодексу України, Міськрада, безспірно, є власником земельної ділянки, кадастровий номер 2310100000:01:011:0232, на вул. Фортечна, 53 у м. Запоріжжя - як власник цієї земельної ділянки, позивач має повноваження на захист свого права на землю (спірну земельну ділянку), тобто цивільного права, у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 
Протилежного відповідач суду не довів, доводів позивача та третьої особи 2 не спростував. 
При цьому, за умовами ч. 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, відшкодування завданих збитків.
Верховний Суд, розглядаючи спори у подібних правовідносинах, у своїх постановах неодноразово звертав увагу на те, що предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку із безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
З урахуванням викладеного, суд визнав доведеним, що несплата відповідачем орендної плати за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору призвела до недоотримання позивачем належних йому грошових коштів у вигляді орендної плати в сумі 456 451,43 грн за період з 06.12.24 по 31.05.25.
Неповернення Запорізькій міській раді безпідставно збереженої орендної плати за користування земельною ділянкою порушує інтереси Територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради в частині позбавлення можливості ефективного використання права комунальної власності та неотримання місцевим бюджетом відповідного доходу.
У постанові Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05.04.23 у справі № 357/8975/20 викладено правові висновки про те, що фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг (заощадив) у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути такі кошти власникові земельної ділянки на підставі положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України. 
Отже, відповідач, як фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України.
Позивач надав всі необхідні докази в обґрунтування позовних вимог.
Відповідач визнані судом обґрунтованими позовні вимоги не спростував, доказів, які могли б свідчити про сплату позивачу недоотриманих грошових коштів у вигляді орендної плати за спірний період, не надав.
Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Також у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини в вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Хоча пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).
Судом досліджено усі обставини даної справи та надано оцінку усім наявним у матеріалах справи доказам. 
На підставі викладеного, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, заснованими на законі, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
При цьому, з огляду на те, що земельна ділянка з кадастровим № 2310100000:01:011:0059, що розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Грязнова, буд. 53, загальною площею 4 464,00 м.кв. не була та не є сформованою в розумінні статті 71-1 ЗК України, а саме: за даними Державного реєстру земель м. Запоріжжя (у даному випадку станом на час прийняття процесуального рішення у цій справі по суті спору, на що вказувалось третьою особою 2 (в особі уповноваженого представника), право власності, користування чи оренди на земельну ділянку, яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Фортечна, 53, площею 0,4464 га не зареєстровано, правовстановлюючі документи відсутні; кадастровий № 2310100000:01:011:0059 не мав статусу зареєстрованого, а тому зазначена земельна ділянка не підлягала перенесенню та не була перенесена з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру, судом, через необґрунтованість та з підстав наведених вище в тексті цього рішення, відхиляються твердження відповідача про необхідність відмови у задоволенні позову у цій справі. 
Згідно зі ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.
Керуючись ст. ст. 11-15, 20, 24, 42, 46, 50, 73-80, 86, 91, 123, 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити. 
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю “Твердиня” (69002, м. Запоріжжя, вул. Фортечна, буд. 53, код ЄДРПОУ 32505365) на користь Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 206, код ЄДРПОУ 04053915, р/р UA318999980314090544000008479, банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), код класифікації доходів бюджету: 24060300, найменування коду класифікації доходів: інші надходження) – дохід отриманий від безпідставного набутого майна за період з 06.12.24 по 31.05.25 в сумі 456 451 (чотириста п`ятдесят шість тисяч чотириста п`ятдесят одну) грн 43 коп. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю “Твердиня” (69002, м. Запоріжжя, вул. Фортечна, буд. 53, код ЄДРПОУ 32505365) на користь виконавчого комітету Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 206, код ЄДРПОУ 02140892, р/р UA058201720344270024000034816, отримувач: виконавчий комітет Запорізької міської ради, банк: Державна казначейська служба України м. Київ) – 5 477 (п`ять тисяч чотириста сімдесят сім) грн 42 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено у апеляційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 253-285 ГПК України.

Повний текст рішення складено 05.03.2026.

Суддя В.Л. Корсун