Провадження № 2/641/469/2026 	Справа № 641/60/26 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
20 квітня 2026 року м. Харків

Слобідський районний суд міста Харкова у складі: 
головуючого – судді Щепелевої Г.М.,
секретар судового засідання - Масалова М.Є.,
за участю позивача – ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 641/60/26 за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» про стягнення суми та зобов`язання вчинення дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Слобідського районного суду міста Харкова з позовною заявою, в якій, з урахуванням її уточнень, просить стягнути з відповідача на її користь кошти у загальному розмірі 9407,33 грн., з яких безпідставно стягнуті кошти у розмірі 8125,75 грн., та виконавчий збір, сплачений приватному виконавцеві, у розмірі 1281,58 грн., а також зобов`язати відповідача перерахувати ці кошти на картковий рахунок позивача, відкритий у АТ «Ощадбанк».
В обґрунтування позову зазначила, що відповідно до рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 20.08.2024 по справі № 641/4785/23, яке ухвалою суду від 03.02.2025 Харківського апеляційного суду залишено без змін, з позивача на користь відповідача стягнута заборгованість за кредитним договором від 11.08.2014 в розмірі 7699,80 грн. та судовий збір у розмірі 425,95 грн., на загальну суму 8125,75 грн. У 2014 році позивач оформила депозит у АТ КБ «Приватбанк». 09.01.2024 у зв`язку із сімейними обставинами позивач звернулася до відповідача щодо повернення суми депозиту разом із нарахованими відсотками, але отримала відмову, і позивачу було повідомлено, що 01.01.2024 вся сума депозиту з нарахованими відсотками, а саме 36418,77 грн була знята з рахунку позивача і перерахована на рахунок кредитної картки позивача з метою погашення простроченої заборгованості за кредитним договором. Позивач вважає, що дії банку не є добросовісними, оскільки відповідач знаючи про існування судового спору між ними, здійснив списання коштів позивача з депозитного рахунку та зарахування в рахунок погашення заборгованості,  якої станом на 01.01.2024 фактично не існувало. Після набрання 03.02.2025 законної сили рішенням Слобідського районного суду міста Харкова№ 641/4785/23, позивач звернулася до банку з проханням про повернення надлишково стягнутої суми з депозитного рахунку банку позивача суми у розмірі 28 293,02 грн. (36 418,77 грн. – 8 125,75 грн.), але отримала відмову. Після чого позивач була вимушена звернутися до суду з позовом, і рішенням Слобідського районного суду міста Харкова від 04.06.2025 по справі № 641/4785/23, яке набрало законної сили 05.07.2025, з банку на її користь була стягнута сума у розмірі 28 293,02 грн. 02.10.2025 року АТ КБ «ПриватБанк» на виконання рішення суду по справі № 641/4785/23 перерахував на рахунок позивача грошові кошти у розмірі 28 293,02 грн. та судовий збір у розмірі 1 211,20 грн, у зв`язку із чим позивач вважала всі взаємні зобов`язання між сторонами виконаними. Але, 25.12.2025 позивачу стало відомо, що на її рахунки приватним виконавцем Кудряшовим Д.В. накладено арешти в рамках виконавчого провадження із примусового виконання рішення Слобідського районного суду міста Харкова по справі № 641/4785/23, і з них списано в рахунок погашення заборгованості суми у розмірі 8 125,75 грн. боргу, 812,58 грн - основної винагороди та 469,00 грн витрат виконавчого провадження. При зверненні позивача до АТ КБ «ПриватБанк» щодо його незаконних дій їй було відмовлено у повернені грошових коштів із посиланням на невиконання рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова по справі № 641/4785/23.У зв`язку із наведеними діями відповідача позивач змушена звернутися до суду.
Ухвалою суду від 12.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 
16.02.2026 позивачем подано уточнену позовну заяву, в якій остання уточнила суму виконавчого збору, яку просить стягнути з відповідача, а саме 1281,58 грн.
10.03.2026 через систему «Електронний суд» представником відповідача поданий відзив на позовну заяву, в якому вона просила відмовити у задоволенні позовних вимог, зокрема повністю відмовити в частині стягнення виконавчого збору в розмірі 1281,58 грн. Зазначила, що стягнення суми у розмірі 8 125,75 грн. здійснювалося на підставі законного чинного виконавчого документа, виданого на виконання рішення суду у справі № 641/4785/23. Щодо неотримання позивачем коштів станом на дату подання відзиву, вказала, що Банк діє як автоматизована фінансова установа. Процес повернення коштів, стягнутих за рішенням суду, потребує проходження внутрішньої процедури верифікації платежів (співставлення договірного списання та примусового стягнення виконавцем). Позивач не зверталася до Банку з відповідною заявою та документальним підтвердженням від виконавця про фактичне перерахування коштів на рахунки Банку, що унеможливило автоматичне вирішення питання. Таким чином, відсутність повернення коштів на даний момент є наслідком триваючої перевірки транзакцій, а не умисного ухилення відповідача від зобов`язань. Виконавчий збір (або винагорода приватного виконавця) є обов`язковим платежем, який згідно зі ст. 27 Закону України
«Про виконавче провадження» стягується з боржника на користь виконавчої служби/приватного виконавця, а тому вважає, що банк не належним відповідачем в цій частині позову. Також, виконавчий збір нараховується постановою виконавця, і якщо позивач вважає ініціювання провадження неправомірним, має право на оскарження дій або актів виконавця у встановленому законом порядку. Стягнення збору з кредитора (Банку) як «матеріальної шкоди» не передбачено чинним законодавством. Крім того, зазначає, що порядок повернення помилково стягнутих коштів регулюється внутрішніми регламентами банку та здійснюється на рахунки клієнта, відкриті в АТ КБ «ПриватБанк», для забезпечення прозорості фінансового моніторингу, а тому повернення коштів на рахунок іншого банку неможливе.
11.03.2026 ухвалами суду прийнято заяву позивача про зміну позовних вимог прийнято до розгляду та задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Витребувано у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Дмитра Вячеславовича копії матеріалів виконавчого провадження № 79653792 від 24.11.2025 та інформацію щодо розміру стягнутих за вказаним виконавчим провадженням з відповідача сум та їх перерахування з наданням копій відповідних платіжних інструкцій.
20.03.2026 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій вона просила позовні вимоги задовольнити, вказала, що на момент оформлення виконавчого документу позивачем вже було виконано рішення Слобідського районного суду міста Харкова у справі № 641/4785/23 і заборгованість в розмірі 8125,75 грн. вже була стягнута з депозитного рахунку позивача. Із заявою до банку щодо повернення грошових коштів позивач зверталася, але їй було відмовлено. З моменту отримання копії позовної заяви до оформлення відзиву на позовну заяву банк фактично відмовився виконати позовні вимоги, що на думку позивача дає підставі стверджувати, що банк умисно ухиляється від своїх обов`язків. Позивач вважає, що стягнути в процесі виконання приватним виконавцем виконавчого листа кошти повинні бути повернені саме відповідачем, оскільки сам банк допустив помилку, стягнувши з позивача грошові кошти.
15.04.2025 від приватного виконавця Кудряшова Д.В. надійшли витребувані судом документи.
В судовому засіданні позивача позовні вимоги підтримала з, підстав викладених у позовній заяві.
Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд прийшов до наступного.
11.08.2014 ОСОБА_1 підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк», що встановлено рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова у справі № 641/4785/23 від 15.08.2024 та в силу ч. 2 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню у цій справі.
Рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 15.08.2024 по справі № 641/4785/23 з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» стягнута заборгованість за кредитним договором від 11.08.2014 року в розмірі 7 699 грн. 80 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 425 грн. 95 коп., а разом 8 125 грн. 75 коп.
Постановою Харківського апеляційного суду від 03.02.2025 рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 15 серпня 2024 року залишено без змін.
Між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір депозитного вкладу SAMDNWFD0073057686001 від 11.06.2021, що підтверджується випискою по картці/рахунку НОМЕР_1 .
Згідно із випискою по картці/рахунку НОМЕР_1 23.06.2023 відбулося розміщення вкладу за договором для продовження на новий термін, зараховано суму 34 707,07 грн.
Відповідно до виписки по картці/рахунку НОМЕР_2 01.01.2024 відбулося поповнення картки на суму 36 418,77 грн.
Згідно із випискою по картці/рахунку НОМЕР_1 01.01.2024 відбулося автоматичне погашення простроченої заборгованості в сумі 36 418,77 грн.
Учасниками справи № 641/2536/25 визнана та обставина, що 01.01.2024 Банком було перераховані грошові кошти в сумі 36418,77 грн з депозитного рахунку на рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.
24.02.2025 ОСОБА_1 звернулася до банку із заявою, в якій просила повернути безпідставно отримані кошти в розмірі 28 293,02 грн.
У відповідь на звернення листом від 13.03.2025 № 20.1.0.0.0/7-250224/41352 АТ КБ «Приват банк» повідомив, що під час звернення до АТ КБ «Приватбанк» не надано судового рішення, що набрало законної сили та яким встановлено обов`язок Банку матеріального характеру (про повернення клієнту конкретної суми) або зобов`язано банк вчинити певні дії. Враховуючи вказане, підстави для задоволення заяви без надання відповідного судового рішення, що набрало законної сили, відсутні.
Зазначені обставини встановлені рішенням Слобідського районного суду міста Харкова від 04.06.2025 у справі № 641/2536/25, що набрав чинності 05.07.2025, яким з Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 стягнуті грошові кошти у сумі 28 293 грн 02 коп., та судовий збір, сплачений при поданні позову в сумі 1211 грн 20 коп., та в силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України зазначені обставини доказуванню не підлягають.
24.09.2025 Слобідським районним судом м. Харкова було видано виконавчий лист у справі № 641/4785/23 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором від 11.08.2014 року в розмірі 7 699 грн. 80 коп. та витрат по сплаті судового збору у розмірі 425 грн. 95 коп., а разом 8 125 грн. 75 коп.
Представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до приватного виконавця Кудряшова Д.В. із заявою від 13.10.2025 про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом, виданим у справі № 641/4785/23.
24.11.2025 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Кудряшовим Д.В. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 79653792 щодо виконання вказаного виконавчого листа,, виданого у справі № 641/4785/23. 
Як вбачається із змісту заяви від 26.11.2025 ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з проханням про відкликання виконавчого листа по виконавчому провадженню № 79653792, зняття арешту з карткового рахунку в АТ «Ощадбанк» та в АТ «УкрСибБанк», повернення на її картковий рахунок в АТ «Ощадбанк» повторно стягнутих виконавчою службою грошових коштів у розмірі 9407,33 грн.
Відповідно до листа АТ КБ «ПриватБанк» від 10.12.2025 позивачу відмовлено у поверненні грошових коштів, у зв`язку із не виконанням рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15.08.2024 у справі № 641/4785/23.
24.11.2025 приватним виконавцем Кудряшовим Д.В. винесено постанову про стягнення з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця основної винагороди у сумі 812,58 грн. 
24.11.2025 приватним виконавцем Кудряшовим Д.В. винесено постанову про стягнення з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця розміру мінімальних витрат виконавчого провадження на загальну суму 469,00 грн.
Постановою приватного виконавця від 24.11.2025 накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші ОСОБА_1 .
Приватним виконавцем до суду надана інформація про те, що в рамках виконавчого провадження № 79653792 грошові кошти, які надійшли на депозитний рахунок приватного виконавця, розподілені наступним чином: сума боргу - 8125,75 грн., основна винагорода - 812,58 грн., мінімальні витрати виконавчого провадження - 469,00 грн., всього сума 9407,33 грн. 
Так, стягнуті з позивача в порядку примусового виконання кошти в загальній сумі 8 125,75 грн. були перераховані на рахунок АТ КБ «ПриватБанк» згідно із платіжними інструкціями № 72085 від 11.12.2025, 71823 від 09.12.2025, № 70447 від 02.12.2025, № 69988 від 29.11.2025, № 69989 від 29.11.2025.
Суми основної винагороди приватного виконавця та мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 812,58 грн. та 469,00 грн. відповідно були перераховані на рахунок приватного виконавця Кудряшова Д.В. платіжними інструкціями № 72086 від 11.12.2025, № 71822 від 09.12.2025, № 70446 від 02.12.2025, № 69985 від 29.11.2025, № 69986 від 29.11.2025, № 69987 від 29.11.2025.
13.12.2025 приватним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №641/4785/23 виданого Слобідським районним судом міста Харкова, у зв`язку із фактичним виконанням. 
Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.
Згідно ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83цього Кодексу застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23 січня 2020 року у справі № 910/3395/19; від 23 квітня 2019 року у справі № 918/47/18; від 01 квітня 2019 року у справі № 904/2444/18.
Згідно ст. 1213 ЦК України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що на рахунок відповідача як заборгованість за кредитним договором від 11.08.2014 зараховані кошти у розмірі 8 125,75 грн., які були списані автоматично з депозитного рахунку позивача ОСОБА_1 , та кошти в розмірі 8 125,75 грн., стягнуті в ході здійснення виконавчого провадження ВП № 79653792. 
За таких обставин, на користь відповідача зі сторони позивача фактично були сплачені грошові кошти у подвійному розмірі.
Відтак, вимоги позивача про стягнення з АТ КБ «Приватбанк» безпідставно набутих коштів в розмірі 8 125,75 грн., відповідно до ст. 1212 ЦК України, є обґрунтованими і підлягають задоволенню.
Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача суми основної винагороди та витрат виконавчого провадження, які позивач помилково називає виконавчим збором, у розмірі 1 281,58 грн., слід зазначити таке. 
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені статтею 1166 ЦК України, за змістом якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за наявності вини.
Цивільне законодавство встановлює загальне правило, за яким відповідальність за завдання шкоди настає за наявності всіх основних умов відповідальності: шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою та вина.
Відшкодування такої шкоди можливе, коли це передбачено відповідним законодавством, що визначає порядок і умови її відшкодування. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Шкода є неодмінною умовою цивільно-правової відповідальності. Під шкодою розуміють зменшення або втрату (загибель) певного особистого чи майнового блага. Залежно від об`єкта правопорушення розрізняють майнову або немайнову (моральну) шкоду.
Грошовий вираз майнової шкоди є збитками. Відповідно до ст. 22 ЦК України, збитками є: 1) втрати, яких зазнала особа у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відшкодування збитків - це відновлення майнового стану учасника правовідносин за рахунок іншого суб`єкта - правопорушника. Щоб стягнути зазнані збитки, потерпіла особа має довести їх наявність і розмір.
Відповідно до ч. 1, 7 ст. 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода. Приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця.
Згідно із ч. 3 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок, зокрема, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. 
Як встановлено під час судового розгляду, порушення прав споживача ОСОБА_1 з боку відповідача, що полягало у неповерненні частини коштів, розміщених на депозитному рахунку позивача та утриманих банком, а також факт погашення позивачем заборгованості перед АТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 8 125,75 грн встановлено рішенням Слобідського районного суду м. Харкова у справі № 641/2536/25, яке набрало законної сили 05.07.2025.
Незважаючи на це, 13.10.2025 представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся із заявою про примусове виконання рішення суду, яке на той момент уже було фактично виконано завдяки активним діям самого відповідача.
Діючи недобросовісно, відповідач ініціював виконавче провадження з метою повторного стягнення вже погашеного позивачем боргу. Обставина вимушеної сплати позивачем витрат виконавчого провадження та основної винагороди приватного виконавця свідчить про завдання ОСОБА_1 матеріальної шкоди у вигляді необґрунтованих витрат, а також про наявність причинно-наслідкового зв`язку між неправомірними діями відповідача та заподіяною шкодою.
За таких обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача коштів у розмірі 1 281,58 грн., сплачених нею як витрати виконавчого провадження та основна винагорода приватного виконавця.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача перерахувати грошові кошти на її рахунок, суд зазначає, що така вимога є неефективним способом захисту з урахуванням того, що порушені права позивача вже відновлені судом шляхом стягнення з відповідача зазначеної вище суми коштів.
Надаючи оцінку позовній вимозі щодо перерахування стягнутих коштів на рахунок, відкритий в АТ «Ощадбанк» суд зазначає таке.
Процедура виконання судових рішень в Україні врегулюється комплексом нормативно-правових актів, зокрема – положень Цивільного процесуального кодексу України та Законом України «Про виконавче провадження». Рішення суду може бути виконано як добровільно, так і в примусовому порядку. Позивачка не позбавлена можливості після набрання рішення законної сили надати відповідачу реквізити рахунку для зарахування коштів в добровільному порядку. 
В свою чергу порядок виплати стягнутих грошових коштів у випадку примусового виконання рішення суду органами виконавчої служби регулюється статтею 47 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої грошові кошти, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця. Стягувачу - фізичній особі стягнуті з боржника кошти перераховуються виконавцем на зазначений у заяві про примусове виконання рішення рахунок у банку або іншій фінансовій установі, небанківському надавачу платіжних послуг (заяві про зміну реквізитів рахунку у банку або іншій фінансовій установі, небанківському надавачу платіжних послуг) чи надсилаються на адресу стягувача поштовим переказом не пізніше наступного робочого дня з дня надходження таких коштів на депозитний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця.
Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині задоволенню не підлягають, оскільки реквізити рахунку відповідно до ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» можуть бути надані на стадії виконання судового рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а положенням пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Позивачка є споживачем послуг, котрі надаються АТ КБ «ПриватБанк», а тому є тією особою, яка звільнена від сплати судового збору на підставі частини 3 статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів".
Враховуючи вищевикладене, з урахуванням часткового задоволення позову суд вважає за необхідне стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь держави 1 331,20 грн. судового збору за вимогу майнового характеру.
Керуючись 12,81,89,141, 263, 265, 279, 280-283ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» про стягнення суми та зобов`язання вчинення дій – задовольнити частково.
Стягнути з Акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 8 125,75 грн. та сплачені позивачем основну винагороду приватного виконавця та витрати виконавчого провадження у розмірі 1 281,58 грн., а загалом: 9 407 (дев`ять тисяч чотириста сім) грн. 33 коп.
Стягнути з Акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» на користь держави судовий збір в розмірі 1 331 (одна тисяча триста тридцять одна) грн. 20 коп.
В решті позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ,. 
Відповідач: Акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТ БАНК", код ЄДРПОУ 14360570, місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д.

Суддя Г.М.Щепелева