ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
РІШЕННЯ 
30 березня 2026 року 	Справа № 280/11265/25 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чернової Ж.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та забов`язання вчинити певні дії
ВСТАНОВИВ:
До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі відповідач), в якому позивач просить суд:
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 30.10.2025 № 083950026906 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до його страхового стажу період навчання з 01.09.1987 по 25.07.1988, період роботи з 04.08.1988 по 05.11.1988, та до пільгового стажу із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 періоди його роботи з 09.01.2008 по 27.02.2011 та з 17.11.2011 по 09.01.2015, і призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 23.09.2025. 
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернувся за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України №1058-IV, оскільки набув 55-річного віку та мав більше ніж 12 років 06 місяців пільгового стажу за Списком №2. Рішенням відповідача від 02.10.2025 № 083950026906 в призначенні пенсії позивачу було відмовлено у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу. З розрахунку стажу для визначення права на пенсію випливає, що до пільгового стажу ОСОБА_1 не було зараховано періоди його роботи з 09.01.2008 по 27.02.2011, з 17.11.2011 по 09.01.2015, проте без належного обґрунтування в рішенні від 02.10.2025 №083950026906. У зв`язку із відсутністю мотивів відмови в зарахуванні цих періодів до пільгового стажу ОСОБА_1 , до органів Пенсійного фонду було направлено адвокатські запити. У відповідь на запит Відповідач листом від 03.11.2025 №2000-0202-8/170338 надав копію рішення про відмову в призначенні пенсії від 30.10.2025 № 083950026906, прийнятого на заміну рішення про відмову від 02.10.2025 No 083950026906. Згідно з рішенням від 30.10.2025 № 083950026906 позивачу відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу, оскільки до пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 09.01.2008 по 27.02.2011 та з 17.11.2011 по 09.01.2015 згідно із довідками ТОВ «Стальконструкція-103» від 19.07.2024 №1907/24, 19/07/24. Також цим рішенням відмовлено позивачу в зарахуванні до його страхового стажу періоду навчання з 01.09.1987 по 25.07.1988 та періоду роботи з 04.08.1988 по 05.11.1988. Позивач вважає рішення від 30.10.2025 №083950026906 таким, що суперечить чинному законодавству, та не відповідає критеріям правомірності дій і рішення суб`єкта владних повноважень, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, а тому є протиправним та у судовому порядку підлягає скасуванню. Просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Ухвалою суду від 29 грудня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення та виклику сторін.
Від відповідача відзиву на позовну заяву не надходило, про порушення провадження у справі повідомлений належним чином. 
Розглянувши матеріали справи, судом установлені наступні обставини.
З матеріалів адміністративної справи судом установлено, що позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 24.09.2025 звернувся за призначенням пенсії на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
Розгляд звернення за принципом екстериторіальності здійснювався Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 02.10.2025 № 083950026906 в призначенні пенсії позивачу було відмовлено у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу.
Відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 02.10.2025 № 083950026906, вік заявника 55 років 00 місяців 02 дні. Пільговий стаж заявника становить за списком №1 – 01 рік 02 місяці 18 днів; пільговий стаж заявника становить за списком №2: 09 років 03 місяці 19 днів; страховий стаж заявника становить: 33 роки 03 місяці 02 дні. За доданими документами до загального страхового стажу не зараховано період роботи згідно з наданою трудовою книжкою НОМЕР_1 від 14.07.1987, з 04.08.1988 по 05.11.1988, оскільки запис про прийняття на роботу дописано іншою ручкою. До пільгового стажу зараховано всі періоди роботи.
З розрахунку стажу для визначення права на пенсію вбачається, що до пільгового стажу позивача не було зараховано періоди його роботи з 09.01.2008 по 27.02.2011, з 17.11.2011 по 09.01.2015, проте без належного обґрунтування в рішенні від 02.10.2025 №083950026906.
У зв`язку із відсутністю мотивів відмови в зарахуванні цих періодів до пільгового стажу позивача, до органів Пенсійного фонду представником позивача направлено адвокатські запити.
Листом від 03.11.2025 № 2000-0202-8/170338 відповідач надав копію рішення про відмову в призначенні пенсії від 30.10.2025 №083950026906, прийнятого на заміну рішення про відмову від 02.10.2025 № 083950026906.
Згідно з рішенням від 30.10.2025 № 083950026906 вік заявника 55 років 00 місяців 02 дні. Пільговий стаж заявника становить за списком №1 – 01 рік 02 місяці 18 днів; пільговий стаж заявника становить за списком №2: 09 років 03 місяці 19 днів; страховий стаж заявника становить: 32 роки 04 місяці 07 дні. 
За доданими документами до загального страхового стажу не зараховано період роботи згідно з наданою трудовою книжкою НОМЕР_1 від 14.07.1987, з 04.08.1988 по 05.11.1988, оскільки запис про прийняття на роботу дописано іншою ручкою.
Також не зараховано період навчання з 01.09.1987 по 25.07.1988, згідно з дипломом № НОМЕР_2 ві 25.07.188, оскільки дата початку зазначена не коректно. Зарахувати навчання згідно запису в трудовій книжці неможливо, оскільки в запису відсутня дата видачі диплома.
До пільгового стажу не зараховано періоди роботи згідно з даними пільговими довідками №1907/24 від 19.07.2024 (з 09.01.2008 по 27.02.2011) та №19/07/24 від 14.07.2024 (з 17.11.2011 по 09.01.2015), оскілки зазначені довідки не містять інформацію про зайнятість в шкідливих умовах праці повний робочий день та відсутні документи щодо підтвердження права підпису ОСОБА_2 за головного бухгалтера та інспектора відділу кадрів.
Відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу.
Позивач, не погодившись з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 30.10.2025 № 083950026906 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ (далі Закон № 1788-ХІІ) таЗаконом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-ІV (далі Закон № 1058-ІV).
Відповідно до пункту 2 частин 2 статті 114 Закону № 1058-ІV на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується його паспортом НОМЕР_3 , за призначенням пенсії позивач звернувся 24.09.2025 у віці 55 років 2 дні.
Відповідно до ч. 5 ст. 114 Закону № 1058-ІV у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин другої і третьої цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.
У рішенні від 30.10.2025 № 083950026906 загальний страховий стаж визнається відповідачем у розмірі 32 роки 4 місяці 7 днів, з них пільговий стаж за списком № 2 - 9 років 3 місяці 19 днів (із урахуванням до нього 1 року 02 місяців 18 днів стажу за списком №1).
Згідно з рішенням від 30.10.2025 № 083950026906 до пільгового стажу не зараховано періоди роботи згідно з даними пільговими довідками №1907/24 від 19.07.2024 (з 09.01.2008 по 27.02.2011) та №19/07/24 від 14.07.2024 (з 17.11.2011 по 09.01.2015), оскілки зазначені довідки не містять інформацію про зайнятість в шкідливих умовах праці повний робочий день та відсутні документи щодо підтвердження права підпису ОСОБА_2 за головного бухгалтера та інспектора відділу кадрів.
Проте суд не погоджується з позицією відповідача та зазначає, що згідно із ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка та записи про результати проведення атестації робочого місця позивача.
Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до пункту 10 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 (далі – Порядок №383) для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку №637.
Згідно з пунктом 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Системний аналіз наведених вище положень дає змогу дійти висновку, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації, з метою визначення права на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 у справі №233/2084/17, від 16.05.2019 у справі №161/17658/16-а, від 27.02.2020 у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 у справі №446/656/17, від 21.05.2020 у справі №550/927/17, від 10.12.2020 у справі №372/403/17.
Пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах під час встановлення трудового стажу також констатовано Верховним Судом у постанові від 16.09.2022 у справі №560/1399/19.
Крім того, згідно із п. 6 «Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442, який набув чинності 21.08.1992, атестація робочих місць передбачає визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах.
Записами № 26-33 у трудовій книжці позивача НОМЕР_1 підтверджуються періоди його роботи у важких та шкідливих умовах за списком № 2 з 09.01.2008 по 27.02.2011 та з 17.11.2011 по 09.01.2015 за професією монтажника з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій із зазначенням інформації про підтвердження права на пільгове пенсійне забезпечення за результатом атестації робочих місць: накази від 15.07.2008 №43, від 12.07.2013 №41, Список № 2, розділ ХХVII, позиція 27-а.
Додатково в підтвердження проведення атестації робочих місць до заяви про призначення пенсії від 24.09.2025 позивач надав копії наказів про результати атестації робочих місць від 15.07.2008 №43, від 30.05.2013 №32, від 12.07.2013 № 41, якими підтверджуються важкі та шкідливі умови праці позивача.
Отже, наявність стажу позивача у шкідливих та важких умовах за списком № 2 за періоди його роботи з 09.01.2008 по 27.02.2011 та з 17.11.2011 по 09.01.2015, підтверджуються записами в трудовій книжці та результатами проведених атестацій робочих місць.
До того ж, пільговий стаж позивача за періоди його роботи з 09.01.2008 по 27.02.2011 та з 17.11.2011 по 09.01.2015 належно підтверджуються довідками ТОВ «Стальконструкція-103» від 19.07.2024 № 1907/24, №19/07/24, виданими згідно з п. 20 Порядку № 637.
При цьому суд звертає увагу, що працівник не може відповідати за правильність та повноту заповнення документів адміністрацією підприємства, а тому вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист в частині призначення та розрахунку пенсії.
Можливі порушення у заповненні та оформленні довідки на підтвердження пільгового стажу, зазначені відповідачем, не впливають на факт роботи позивача у спірний період та отримання ним трудового стажу.
За загальним правилом, формальні неточності у документах не можуть бути підставою для обмеження особи у реалізації її права на соціальний захист.
Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 25 квітня 2019 року у справі №593/283/17, від 30 вересня 2019 року у справі №638/18467/15-а, від 23 жовтня 2019 року у справі №263/3783/17, від 19 червня 2020 року у справі №359/2076/17, від 20 січня 2021 року у справі №588/647/17, від 18 листопада 2022 року у справі №560/3734/22 та інших
При цьому, як вже зазначалось вище, орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб до оформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а та від 12 вересня 2022 року у справі №569/16691/16-а.
Отже, не зарахування пільгового стажу позивача, з підстав, зазначених в спірному рішенні, є протиправним.
Крім того, відповідачем протиправно не враховано до страхового стажу позивача період навчання з 01.09.1987 по 25.07.1988, оскільки згідно з дипломом № НОМЕР_2 дата початку зазначена некоректно, а в трудовій книжці відсутня дата видачі диплома, та період роботи з 04.08.1988 по 05.11.1988, оскільки, на думку, пенсійного органу, запис про прийняття на роботу дописано іншою рукою.
Однак, такі зауваження зводяться до формалізму.
В дипломі позивача від 25.07.1988 НОМЕР_4 датою початку навчання зазначено: «1 сент 1988», що очевидно свідчить про початок навчання 01.09.1988.
Як зазначено у частині четвертій статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Частина третя статті 56 Закону №1788-XII передбачає, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв; до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Верховний Суд у постанові від 30.09.2019 у справі № 638/18467/15-а сформулював висновок про те, що «формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.». Даний висновок підтримано Верховним Судом у постанові від 20.01.2021 у справі № 588/647/17.
Також, на момент заповнення трудової книжки позивача діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162 (далі – Інструкція № 162), пунктом 2.3 якої установлено, що всі записи у трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), проте не пізніше тижневого терміну, а при звільненні – у день звільнення і мають точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
У випадку виявлення невірного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення тощо виправлення здійснюється адміністрацією того підприємства, на якому був внесений відповідний запис. (п. 2.5 Інструкції № 162).
Пунктом 2.11 Інструкції № 162 установлено, що першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, після чого ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.
Таким чином, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці, і не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.
Окрім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а (провадження № К/9901/2310/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Таким чином суд дійшов висновку, що зауваження пенсійного органу є формальними та не можуть позбавляти позивача права на пенсійне забезпечення.
Отже, період навчання з 01.09.1987 по 25.07.1988 та період роботи з 04.08.1988 по 05.11.1988 підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 30.10.2025 №083950026906 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, є протиправними.
Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід врахувати положень ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.
У постанові від 23.12.2021 у справі №480/4737/19 Верховний Суд зазначив, що ефективний спосіб захисту прав та інтересів особи в адміністративному суді має відповідати таким вимогам: забезпечувати максимально дієве поновлення порушених прав за існуючого законодавчого регулювання; бути адекватним фактичним обставинам справи; не суперечити суті позовних вимог, визначених особою, що звернулася до суду; узгоджуватися повною мірою з обов`язком суб`єкта владних повноважень діяти виключно у межах, порядку та способу, передбачених законом.
У постанові від 08.11.2019 по справі № 227/3208/16-а Верховний Суд виклав правовий висновок, згідно із яким повноваження пенсійного органу не є дискреційними якщо порядок їх реалізації передбачає лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для призначення пенсії документами, - призначити пенсію. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями.
Таким чином, суд вважає, що належним та ефективним способом захисту прав позивача буде зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до його страхового стажу період навчання з 01.09.1987 по 25.07.1988, період роботи з 04.08.1988 по 05.11.1988, та до пільгового стажу із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 періоди його роботи з 09.01.2008 по 27.02.2011 та з 17.11.2011 по 09.01.2015, і призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 23.09.2025.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України,завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до частини першої статті 139КАС України призадоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст.2,5,9,72,77,139,241,243-246,255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м.Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, код ЄДРПОУ 14099344) про визнання дій протиправними та забов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 30.10.2025 №083950026906 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до його страхового стажу період навчання з 01.09.1987 по 25.07.1988, період роботи з 04.08.1988 по 05.11.1988, та до пільгового стажу із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 періоди його роботи з 09.01.2008 по 27.02.2011 та з 17.11.2011 по 09.01.2015, і призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 23.09.2025.
Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ж.М. Чернова