Справа №:755/13702/25
Провадження №: 2/755/2874/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"01" квітня 2026 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Катющенко В.П.,
при секретарі - Мовчан А.С.
за участі: позивача ОСОБА_1 
представника позивача - ОСОБА_2 
представник відповідача - Білої К.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київблагоустрій» про визнання права власності та відшкодування шкоди, -
В С Т А Н О В И В :
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, у якому просить суд:
1) визнати право власності ОСОБА_1 на сходи, навіс, тамбур, пандус, які є складовими нежитлового приміщення № 102, розташованого на першому поверсі будинку АДРЕСА_1 ;
2) стягнути з Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київблагоустрій» на користь ОСОБА_1 1 655 020,74 грн. завданої шкоди;
3) судові витрати покласти на відповідача.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 20.02.2024 він є власником нежитлового приміщення № 102, розташованого на першому поверсі будинку АДРЕСА_1 . Зазначене нежитлове приміщення переобладнано з житлової квартири на підставі розпорядження КМДА від 02.04.2003 № 552, яким надано дозвіл на реконструкцію такого приміщення та прибудинкової території для розміщення промтоварного магазину. На підставі зазначеного розпорядження Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва надано дозвіл від 10.06.2003 № 0618-Дн/Ш на реконструкцію. Реконструкція була здійснена у 2003 році згідно проекту, розробленого ТОВ «Дніпробуд». За наслідком завершення реконструкції, в тому числі вхідної конструкції з вулиці, складено акт про приймання в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту, який зареєстровано Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва 02.12.2003 за № 212. Право власності на нежитлове приміщення № 102, розташоване на першому поверсі будинку АДРЕСА_1 , в тому числі на вхідну конструкцію, зареєстровано у встановленому законом порядку. Зокрема, така первинна реєстрація права власності на вказане нежитлове приміщення відбулась на підставі свідоцтва від 15.03.2004 НОМЕР_1 . Вхідну конструкцію (групу), яка складається з сходів, навісу, тамбуру, відображено і у змінах до технічного звіту про встановлення зовнішніх меж земельної ділянки з кадастровим номером 63:026:001, зареєстрованому у департаменті земельних ресурсів КМДА 09.06.2017. Також, на підставі рішення Дніпровської районної ради м. Києва від 21.03.2006 № 329 попереднім власником нежитлового приміщення № 102 було укладено договір оренди землі від 12.04.2006, згідно якого земельна ділянка площею 12 кв. м. буда передана для експлуатації вхідної групи до вказаного приміщення. 
Після придбання зазначеного приміщення № 102 позивачем, враховуючи недоліки існуючої конструкції вхідної групи, в тому числі її невідповідність сучасним вимогам щодо інклюзивності, в 2024 році було замовлено та реалізовано проект облаштування пандусу для інвалідів та розширення вікна для другого входу. 
01.10.2024 співробітниками відповідача, було здійснено демонтаж сходів, навісу, тамбуру, що забезпечували вхід до нежитлових приміщень № 102, розташованих на першому поверсі буднику АДРЕСА_1 , та знищено всі конструктивні елементи. При цьому, жодних попереджень про такі наміри, вимог, претензій позивач як власник не отримував. Згідно листа відповідача від 09.10.2024 № 064/222-3359, зазначений демонтаж було здійснено на підставі доручення Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 22.05.2024 № 064-6120. В свою чергу, згідно листа (доручення) Департаменту територіального контролю м. Києва виконавчого органу Київської міської ради від 22.05.2024 № 064-6120 власник вхідної конструкції до нежитлового приміщення АДРЕСА_2 , позначеної як «металеві конструкції, сходи, навіс», вказаний як невідомий. 
З сукупності зазначених документів та дій відповідача слідує, що відповідач не визнає право власності позивача на вхідну конструкцію у складі сходів, навісу, тамбуру як складової нежитлового приміщення № 102, розташованого на першому поверсі будинку АДРЕСА_1 . Дії відповідача щодо знищення майна позивача є незаконними. 
Згідно кошторису (розрахунку) відновлювальної вартості ремонту (відновлення) вхідної конструкції, складеного ФОП ОСОБА_3 , вартість робіт, необхідних для відновлення вхідної групи нежитлового приміщення АДРЕСА_2 становить 1 606 377,68 грн, в тому числі: вартість відновлення до первісного стану вхідної групи згідно проекту від 2003 року становить 1 204 426,26 грн (кошторис від 21.04.2025 № 1132); вартість відновлення пандусу до вхідної групи згідно проекту від 2024 року становить 349 890,14 грн (кошторис від 21.04.2025 № 1140); вартість відновлення елементів облаштування дверного прорізу згідно проекту від 2024 року становить 52 061,28 грн. Отже, внаслідок протиправних дій відповідача Позивачу завдана шкода у вигляді знищеного майна, відновлювальна вартість якого становить 1 655 020,74 грн. станом на момент подання позову. 
Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва Яровенко Н.О. від 25.07.2025 відкрито провадження у цій справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, учасникам роз`яснено право подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки.
11.08.2025 від представника відповідача Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київблагоустрій» - Білої К.П. надійшов відзив на позовну заяву, у якому остання просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . В обґрунтування зазначала, що не погоджується із позовними вимогами, оскільки майно, на яке позивач просить визнати право власності, є самочинно збудованим, а тому останній не набуває право власності на нього. Так, у позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що є власником нежитлового приміщення № 102 на першому поверсі у будинку АДРЕСА_1 площею 48,8 м.кв. на підставі договору купівлі-продажу від 20.02.2024. Попереднім власником приміщення здійснено реконструкцію, в тому числі вхідну конструкцію (групу) з вулиці, яка складається зі сходів, навісу, тамбуру. На підставі рішення Дніпровської районної ради м. Києва від 21.03.2006 № 329 попереднім власником нежитлового приміщення № 102 було укладено договір оренди землі від 12.04.2006, згідно з яким земельна ділянка площею з кадастровим номером 800000000:63:026:001 площею 12 кв.м. була передана для експлуатації вхідної групи до вказаного приміщення. В той же час, 12.06.2006 між Дніпровською районною радою у м. Києві та приватним підприємцем ОСОБА_4 на підставі рішення Дніпровської районної ради м. Києва від 21.03.2006 № 329 укладено Договір про право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди), згідно умов договору, земельна ділянка надається в тимчасове короткострокове користування на умовах оренди терміном на три роки для експлуатації вхідної групи на АДРЕСА_1 . Відтак, строк договору оренди земельної ділянки закінчився 21.03.2009. Однак, позивачем не надається додаткової угоди про продовження договору оренди від 21.03.2006 або укладення договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:63:026:0011 площею 12 кв.м. для експлуатації вхідної групи по АДРЕСА_1 . Крім того, згідно з інформації з Державного земельного кадастру земельна ділянка з кадастровим номером 8000000000:63:026:0011 належить до категорії земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, цільове призначення для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства площею 0,232 га та у власність чи користування не передана. 
Відповідач стверджує, що позивачем не долучено належних та допустимих доказів на підтвердження того, що йому на відповідній правовій підставі було надано у користування (власність) земельну ділянку на якій розташований вказаний ним об`єкт. Також, позивачем не надано до позову акту передання земельної ділянки відповідно до договору оренди земельної ділянки. Позивачем не надано до суду рішення Київської міської ради про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, надання у володіння/користування йому земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:63:026:0011 площею 12 кв.м. для експлуатації вхідної групи по АДРЕСА_1 . З огляду на порушення позивачем норм законодавства, що полягає в самовільному зайнятті ним земельної ділянки під вхідну групу та розміщення металевих конструкцій, головним спеціалістом Департаменту територіального контролю Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 15.05.2024 складено припис №202402665 про порушення п. 20.1.1. Правил благоустрою міста Києва затверджених рішенням Київської міської ради від 25.12.2008 №1051/1051 (надалі - Правила) власником металевих конструкцій. У приписі запропоновано надати дозвільні документи на розміщення МАФ (металевих конструкцій, сходів, навіс), в разі відсутності документації демонтувати власними силами в термін 3-х днів, відновити благоустрій. В разі невиконання вимог припису будуть вжито заходи згідно чинного законодавства. Припис наклеєно, зроблено фотофіксацію. В результаті невиконання ОСОБА_1 вимог припису Департаментом територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) видано комунальному підприємству «Київблагоустрій» доручення від 22.05.2024 №064-6120. 
Відповідач також зазначає, що він є комунальним підприємством, не є органом державної влади, органом місцевого самоврядування та не є суб`єктом владних повноважень. До того ж припис та доручення про демонтаж винесено саме Департаментом територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), а не КП «Київблагоустрій». Департамент територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) є єдиним органом, який приймає рішення про примусовий демонтаж тієї чи іншої тимчасової споруди у м. Києві, фактично цей орган визначає юридичну долю такої споруди, її статус самовільно розміщеної, інше. Зазначає, що Комунальне підприємство «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) не приймає рішень про демонтаж тимчасових споруд, а лише виконує доручення Департаменту міського благоустрою виконавчого органу київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), якому підпорядковане, тобто є лише виконавцем рішень суб`єкта владних повноважень в межах своєї статутної діяльності. А тому, КП «Київблагоустрій» у даному спорі є неналежним відповідачем. 
Звертає увагу на ту обставину, що позивачем не оскаржувалися дії Департаменту територіального контролю виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по винесенню доручення від 22.05.2024 № 064-6120 в порядку адміністративного судочинства. З урахуванням наведеного вважає, що позивачем не доведено протиправність дій відповідача, як складової підстав для притягнення до цивільно-правової відповідальності, а відтак і склад правопорушення, передбаченого ст. ст. 1166, 1173 ЦК України, що виключає задоволення позовних вимог у повному обсязі. 
Додатково відповідач зазначає про те, що у 2024 році позивачем самовільно змінено передбачену дозволом цегляну кладку на металеві конструкції при влаштуванні входу до нежитлового приміщення. Також ним не отримано згоди балансоутримувача (управителя, ОСББ, тощо) житлового будинку, власників (співвласників) приміщень, інтереси яких зачіпаються, власника або користувача земельної ділянки на наміри щодо влаштування вхідної групи та її елементів, на порушення благоустрою прибудинкової території для влаштування підходу до вхідної групи. Крім того, Департамент територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) не видавав контрольну картку на тимчасове порушення благоустрою та його відновлення в зв`язку з встановленням металевих конструкцій за адресою: АДРЕСА_1 за зверненням позивача. Із проектної документації реконструкції нежитлового приміщення з влаштуванням вхідної групи передбачено зайняття земельної ділянки по АДРЕСА_1 , право користування якою позивачем не оформлено, а влаштування металевих сходів до стіни будинку зі зміною конфігурації передбачають отримання містобудівних умов та обмежень, які не було отримано позивачем. Вказане свідчить про порушення позивачем вимог містобудівного законодавства. Оскільки позивачем не оформлено право користування земельною ділянкою під металеві конструкції, які є складовими нежитлового приміщення АДРЕСА_2 , то він не набуває права власності на вказані об`єкти. Відтак позовні вимоги про визнання права власності на сходи, навіс, тамбур, пандус є незаконними та не підлягають задоволенню. 
14.08.2025 від представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшла відповідь на відзив, у якій останній згадує твердження відповідача наведені у відзиві з приводу того, що з огляду на порушення позивачем вимог законодавства, що полягає в самовільному зайнятті ним земельної ділянки під вхідну групу та розміщення металевих конструкцій, головним спеціалістом Департаменту територіального контролю Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 15.05.2024 складено припис №202402665 про порушення п. 20.1.1. Правил благоустрою міста Києва затверджених рішенням Київської міської ради від 25.12.2008 №1051/1051 (надалі - Правила) власником металевих конструкцій. До відзиву додано фотографію припису, що відповідач вважає способом вручення заінтересований особі. В результаті невиконання позивачем вимог припису Департаментом територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) видано комунальному підприємству «Київблагоустрій» доручення від 22.05.2024 №064-6120 про демонтаж майна за адресою: АДРЕСА_1 , а саме - «металевих конструкцій, сходів, навісу». Наведені обставини відповідач вважає належною правовою підставою для знищення спірного майна. 
В той же час, щодо доводів відповідача про вручення позивачу 15.05.2024 припису №202402665 як передумови подальших дій, що призвели до знищення спірного майна, позивач зауважує те, що відповідач не надає жодних належних доказів вручення будь-яких приписів саме позивачу. Крім того, попри наявність реєстрації права власності на спірне нерухоме майно, в дорученні від 22.05.2024 №064-6120 зазначається, що власник майна за адресою АДРЕСА_1 «невідомий». Отже, навіть той алгоритм дій, який на думку відповідача надавав йому право на знищення спірного майна, дотриманий не був. 
Крім того, відповідач стверджує про самовільне зайняття позивачем частини земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:63:026:0011 площею 12 кв.м. під вхідну групу. Вважає, що зазначене твердження суперечить наданим позивачем доказам, в тому числі розпорядженню КМДА від 02.04.2003 № 552, в пункті 2 якого вказується, що зазначена земельна ділянка була надана попередньому власнику спірного майна рішенням Дніпровської районної ради м. Києва від 14.11.2002 № 40 та подальшому рішенню від 21.03.2006 № 329, які під сумнів відповідачем не ставляться. 
Позивач в даному спорі доводить, що відповідач знищив не абстрактні металеві конструкції, а частину нежитлового приміщення, які складались з тамбуру, навісу та сходів, право власності на які було зареєстровано у встановленому законом порядку. Отже, знесення самочинного будівництва здійснюється на підставі рішення суду, а доручення підрозділу виконавчого органу місцевого самоврядування рішенням суду очевидно не є. 
КП «Київблагоустрій» також вказує про те що не є належним відповідачем, оскільки «лише виконував рішення суб`єкта владних повноважень в межах своєї статутної діяльності». Позивач повторно зазначає, що відповідно до в даному спорі саме відповідач є особою, яка порушила право позивача фактом знищення майна без законних підстав, і, відповідно до ЦК України, має відшкодувати завдані збитки. 
Щодо доводів відповідача про визначення знищеного ним майна як малих архітектурних форм позивач зауважує, що конструктивні елементи вхідної групи до нежитлової капітальної споруди, до яких відносяться сходи, навіс на такими сходами, тамбур як частина приміщення, очевидно є складовими саме нерухомого майна. Висновок щодо можливості переміщення знищеного спірного майна без їх знецінення та зміни їх призначення можливо зробити без наявності спеціальних знань, переглянувши фотографію, достовірність якої відповідачем не заперечується.
18.08.2025 від представника відповідача Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київблагоустрій» - Білої К.П. надійшли заперечення у яких остання вказує, що у відповіді на відзив позивачем не спростовано доводів відповідача про те, що вхідна група з металевих конструкцій є самочинним будівництвом, що підтверджується наступним. 
Так, позивач стверджує, що приписом Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 22.05.2024 №064-6120 про демонтаж майна за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: «металевих конструкцій, сходів, навісу» порушено право власності позивача на нежитлове приміщення № 102 на першому поверсі у будинку АДРЕСА_1 площею 48,8 м.кв. Попереднім власником приміщення здійснено реконструкцію, в тому числі вхідну конструкцію (групу) з вулиці, яка складається зі сходів, навісу, тамбуру. При цьому, наданим позивачем дозволом на виконання будівельних робіт №0618-Дн/ Ш від 10.06.2003, проектом реконструкції нежилого приміщення виданим ТОВ «ДНІПРОСТРОЙ», архітектурно-планувальним завданням передбачено облаштування входу до приміщення з цегляної кладки, плитки чи каменю. Як зазначає позивач, у 2024 році ним самовільно змінено передбачену дозволом цегляну кладку на металеві конструкції при влаштуванні входу до нежитлового приміщення. При цьому, таке розміщення металевих конструкцій при влаштуванні входу до нежитлового приміщення відбулося з порушенням чинного законодавства, оскільки під конструкції самовільно зайнято земельну ділянку з кадастровим номером 800000000:63:026:001 площею 12 кв.м. по АДРЕСА_1 . Позивачем не отримано згоди балансоутримувача житлового будинку, співвласників квартир та нежитлових приміщень в багатоквартирному житловому будинку по АДРЕСА_1 . Металеві сходи, навіс є елементами (частинами) об`єктів благоустрою, а тому позивач зобов`язаний був отримати паспорт прив`язки на їх розміщення, чого не зробив. Доводи про демонтаж тамбуру, як складового нежитлового приміщення, не мають доказового підтвердження, оскільки згідно наданих відповідачем акту № БК-608 проведення демонтажу (переміщення) від 01.10.2024, акту № БК-608, акту №БК-613/24 від 02.10.2024 проведення демонтажу (переміщення), було демонтовано виключно металеві конструкції, сходи, навіс. Не доведеними є також доводи позивача про демонтаж частини нежитлового приміщення, оскільки як стверджує сам позивач, ним самостійно здійснено перебудову із затвердженої дозволом цегляної кладки вхідної групи на металеві конструкції. Наголошує, що відповідач не порушував право власності на нерухоме майно позивача - нежитлове приміщення № 102 у будинку АДРЕСА_1 та не здійснював демонтаж вказаного нерухомого майна. 
Стосовно належного вручення припису, відповідач зазначає, що у даній справі відсутній інформаційний стенд або інше джерело інформації, у якому було б вказано про власника металевих конструкцій за адресою: АДРЕСА_3 , а за відсутності у позивача права користування земельною ділянкою неможливо було встановити власника металевих конструкцій за даними земельного кадастру. Копія припису, наклеєна на фронтальній частині тимчасових споруд (малих архітектурних форм) є належним способом вручення припису та доказом дотримання вимог пункту 20.2.1 Правил благоустрою міста Києва щодо належного повідомлення власника про прийняті приписи. 
Відповідач наголошує, що не порушував право власності на нерухоме майно позивача - нежитлове приміщення № 102 у будинку АДРЕСА_1 та не здійснював демонтаж вказаного нерухомого майна. Доводи про демонтаж тамбуру, як складового нежитлового приміщення, не мають доказового підтвердження, оскільки згідно наданих відповідачем акту № БК-608 проведення демонтажу (переміщення) від 01.10.2024, акту № БК-608, акту №БК-613/24 від 02.10.2024 проведення демонтажу (переміщення), було демонтовано виключно металеві конструкції, сходи, навіс, які є елементами (частинами) об`єктів благоустрою, а тому не було вчинено жодних дій, що стосувалися нерухомого майна позивача. Тому позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими, надуманими та такими, що не мають належного доказового підтвердження, а тому не підлягають задоволенню. 
Крім того, КП «Київблагоустрій» є комунальним підприємством, не є органом державної влади, органом місцевого самоврядування та не є суб`єктом владних повноважень. До того ж припис та доручення про демонтаж винесено саме Департаментом територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (надалі - Департамент), а не КП «Київблагоустрій». Саме Департамент благоустрою наділений контролюючими повноваженнями та здійснює владні управлінські функції у сфері благоустрою міста, приймає рішення про демонтаж та вживає заходи із демонтажу елементів благоустрою. Дії комунального підприємства «Київблагоустрій» щодо проведення демонтажу є похідними від Доручення Департаменту, не носять самостійного характеру, а тільки стосуються технічного виконання зобов`язального розпорядчого акту останнього. Повнота відповідальності за зміст прийнятого рішення і його наслідки, відповідно до Правил благоустрою міста Києва, покладається на Департамент. А тому, в діях Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), яке як підпорядковане Департаменту підприємство виконувало Доручення №064/222-3359 від 09.10.2024, відсутні ознаки неправомірної поведінки. Таким чином, КП «Київблагоустрій» у даному спорі є неналежним відповідачем. 
05.09.2025 від представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшли додаткові пояснення у справі, у яких останній зазначив, що відповідач у своїх заява по суті справи стверджував, що самовільне зайняття позивачем земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:63:026:0011 під вхідну конструкцію (групу) та відсутність у позивача дозвільних документів на її розміщення мало наслідком обов`язок реалізації Департаментом територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) своїх повноважень щодо винесення припису та доручення про демонтаж, що свідчить про відсутність протиправних дій та вини. Проте позивач зазначає, що всі без винятку приміщення на першому поверсі буднику АДРЕСА_1 , які виходять на АДРЕСА_1, переобладнані на нежитлові та мають облаштовані окремі входи з вулиці. Такі входи обладнані сходами та навісом. Згідно інформації, наявної в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, лише 3 з 12 фактично наявних приміщень першого поверху буднику АДРЕСА_1 мають зареєстроване право власності, і з них лише належне позивачу приміщення має у складі зареєстрованого права власності в тому числі і вхідну групу. Зокрема, із загальної площі об`єкта у 48,8 кв. м. 4,7 кв.м. відносяться до вхідного тамбуру. При цьому, технічний паспорт нежитлового приміщення НОМЕР_4 відображає наявність вхідної групи, проте не містить позначень її площі. Отже така вхідна група не входить до складу нерухомого майна, право власності на яке зареєстроване. Згідно листа Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради від 19.08.2025 № 057-10760, документи, що посвідчують право користування вказаною земельною ділянкою, в тому числі договори оренди, в Міському земельному кадастрі відсутні. Інформація про прийняття Київською міською радою відповідних рішень відсутня. Тобто, жодне з 12 приміщень, що мають обладнані вхідні групи буднику АДРЕСА_1 , не має діючого права користування земельною ділянкою. Таким чином, Департамент територіального контролю міста Києва доручив, а відповідач знищив лише одну з дванадцяти вхідних груп, при цьому єдину, право власності на яку було зареєстровано саме як на об`єкт нерухомого майна. Отже, з огляду на системне зайняття земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:63:026:0011, дії відповідача щодо вибіркового знесення одного з дванадцяти розташованих на ній об`єктів не були спрямовані на відновлення благоустрою та порушеного права власності у вигляді самовільного зайняття такої ділянки, а очевидно переслідували іншу мету. 
Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва Яровенко Н.О. від 22.09.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 
28.10.2025 від представника відповідача Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київблагоустрій» - Білої К.П. надійшло клопотання про долучення доказів.
26.11.2025 від представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшло клопотання про долучення доказів.
Розпорядженням керівника апарату Дніпровського районного суду м. Києва № 278 від 02.02.2026, відповідно до п.п.2.3.44, 2.3.46 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду призначено повторний автоматичний розподіл даної справи.
Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва Катющенко В.П. прийнято цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київблагоустрій» про визнання права власності та відшкодування шкоди, до свого провадження, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено судове засідання.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги з підстав викладених в заявах по суті справи, просив суд їх задовольнити. Додатково зазначив, що придбав нежитлове приміщення більше двох років тому. Тамбур з вулиці, площею 4,70 кв.м., входив у загальну площу приміщення. Особа, яка йому продавала приміщення, розробила проєкт реконструкції та погодила його з усіма інстанціями. Після придбання приміщення, він ознайомившись з законодавством, з`ясував, що пандус для людей з інвалідністю може бути зведений без погодження з органами влади. Будівництво пандусу тривало близько шести місяців. За цей час, жодних зауважень щодо будівництва він не отримував. Однак після завершення робіт, одного дня йому повідомили, що бульдозером трощать пандус, чим завдали йому збитки в розмірі 1,5 млн грн. Зазначав, що його не повідомляли, про те, що роботи з будівництва виконувались з порушенням законодавчих норм. Вказав, що після демонтажу він вирішив отримати наново проєкт реконструкції, але постійно отримував зауваження, навіть після внесених виправлень. Він у законний спосіб намагався погодити проєкт, але зміг це зробити тільки через компанію, яка співпрацювала з відповідачем.
Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2. у судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав викладених в заявах по суті справи, просив суд їх задовольнити. Додатково зазначив, що вимоги про визнання права власності заявлені до відповідача, оскільки у виданому приписі зазначалось, що власник майна невідомий, тобто відповідач його не визнає, незважаючи на те, що право власності позивача на нежитлове приміщення було зареєстроване в установленому законом порядку. Пояснив, що заявлена до стягнення з відповідача сума завданої шкоди в розмірі 1 655 020,74 грн визначалась за долученим до матеріалів справи кошторисом, інших документів у нього не має. Також повідомив, що дії Департаменту територіального контролю міста Києва щодо доручення про знесення металевих конструкцій та дії відповідача щодо демонтажу об`єктів, стороною позивача не оспорювались.
Представник відповідача Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київблагоустрій» - Біла К.П. у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позову з підстав викладених в заявах по суті справи. Додатково суду пояснила, що попереднім власником нежитлового приміщення був укладений договір оренди землі (12 кв.м.) для експлуатації МАФ - вхідної групи, строк якого закінчився ще у 2009 році, та в подальшому продовжений не був. Позивач зазначаючи, що дотримується вимог законодавства, насправді вчиняє протилежне, оскільки він не перевірив, чи був укладений договір оренди землі, та у разі його відсутності не здійснив дій з укладення такого договору. Крім того, за проектом попереднього власника було погоджено цегляну кладку, а не зведення пандусу та інших конструкцій. Виданий припис був лише вимогою про надання документації, а 22.05.2024 Департаментом було видано доручення щодо демонтажу. Зазначає, що відповідач є лише виконавцем рішення департаменту, оскільки КП «Київблагоустрій» не приймає самостійно рішення, не перевіряє його. А тому, представниця зазначає, що має місце неналежний відповідач у справі. 
Суд, вислухавши позиції учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.
Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Статтею 5 ЦПК України, передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Судом встановлено, що Розпорядженням КМДА № 2073 від 03.10.2001 переведено жилі приміщення квартири АДРЕСА_2 в нежилі (а.с.12-зворот).
Згідно розпорядження КМДА № 552 від 02.04.2003, приватному підприємцю ОСОБА_4 надано дозвіл на реконструкцію нежитлового приміщення частини першого поверху (колишньої квартири АДРЕСА_4 ) під промтоварний магазин та благоустрій прилеглої території на АДРЕСА_1 (а.с.6-зворот).
11.04.2002 складено висновок № 36 на обладнання магазину в нежитловому приміщенні 1-го поверху житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , у якому, серед іншого, зазначено, що згідно проекту до магазину влаштовується ізольований вхід обладнанням в існуючому віконному проємі дверей. Всі столярні вироби виконуються з металопластику. Вхід до магазину через тамбур, площа якого 1,6 кв.м. Над входом обладнується козирьок з легких сучасних реконструкцій. Крім цього передбачається благоустрій прилеглої до будинку території, озеленення, влаштування під`їздів, підходів (а.с.10-зворот - 11).
Управлінням державної автомобільної інспекції в листі від 07.05.2002 зазначено, що при складанні проектної документації на реконструкцію нежитлових приміщень частини першого поверху під промтоварний магазин та благоустрій прилеглої території за адресою: АДРЕСА_1 у Дніпровському районі міста, необхідно передбачити: зокрема, але не виключно влаштувати підхід до входу у приміщення, виконаний з твердого покриття, шириною не менше 2 м, при влаштуванні окремого входу пішохідний тротуар не використовувати (а.с.12).
10.06.2003 Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва ПП «ОСОБА_4.» видано дозвіл на виконання будівельних робіт № 0618-Дн/Ш строком до 12.07.2003 (а.с.7).
02.12.2003 Управлінням Держархбудконтролю зареєстрований за № 212 акт про приймання в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, а саме: реконструкція нежитлового приміщення частини першого поверху (колишньої кв. АДРЕСА_4 ) під промтоварний магазин, за адресою: АДРЕСА_3 . Згідно проекту виконані: вхідна група з вулиці, торгівельний зал, кабінет, каса, коридор, санвузол, гардероб, підсобне приміщення, тамбур. Конструктивна схема будівлі залишається без змін (а.с.23-24).
15.03.2004 ОСОБА_4 видано свідоцтво про право власності на нежитлове приміщення № НОМЕР_2 - промтоварний магазин, площею 48,80 кв.м., яке розташоване в АДРЕСА_1 (літера А) (а.с.25 - зворот).
21.03.2006 Дніпровською районною в місті Києві радою видано рішення № 325 про надання в оренду земельних ділянок для розміщення кіосків та сезонних майданчиків та згідно витягу з переліку підприємств та приватних підприємців, яким надаються в орендне користування земельні ділянки, ПП ОСОБА_4 була надана в оренду строком на три роки земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , площею 12 кв.м., для експлуатації вхідної групи (а.с.29-зворот - 30).
12.04.2006 між Дніпровською районною у м. Києві радою депутатів та приватним підприємцем ОСОБА_4 укладено договір на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди), який цього ж дня зареєстровано у книзі договорів оренди земельних ділянок за № 881. Згідно п.1.2 Договору, земельна ділянка надається в тимчасове короткострокове користування на умовах оренди терміном на три роки для експлуатації вхідної групи на АДРЕСА_1 (а.с.30-зворот - 31).
20.02.2024 між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Довженок Т.В. та зареєстровано в реєстрі за № 70 (а.с.4-зворот - 5)
За умовами вищевказаного договору, ОСОБА_1 набув у власність нежиле приміщення № 102 - промтоварний магазин (літера А), загальною площею 48,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 (а.с.4-зворот).
Як вбачається з інформаційної довідки № 406101077 від 01.12.2024, право власності ОСОБА_1 на нежиле приміщення № 102 - промтоварний магазин (літера А), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 було зареєстровано 20.02.2024 за номером 53786223 (а.с.6).
23.04.2024 головним спеціалістом Департаменту територіального контролю встановлено порушення п.20.1.1 власником металевих конструкцій за адресою: АДРЕСА_1 та видано припис № 202401109, яким запропоновано усунути порушення шляхом надання дозвільної документації на розміщення МАФ (мала архітектурна форма - металеві конструкції), в разі відсутності документації МАФ, демонтувати власними силами в термін 3-х днів, відновивши благоустрій. В разі невиконання вимог припису будуть вжиті заходи згідно чинного законодавства (а.с.93).
15.05.2024 головним спеціалістом Департаменту територіального контролю м. Києва встановлено порушення п.20.1.1 власником металевих конструкцій за адресою: АДРЕСА_1 та видано припис № 202402665, яким запропоновано усунути порушення шляхом надання дозвільної документації на розміщення МАФ (мала архітектурна форма - металеві конструкції), в разі відсутності документації МАФ, демонтувати власними силами в термін 3-х днів, відновивши благоустрій. В разі невиконання вимог припису будуть вжиті заходи згідно чинного законодавства (а.с.94).
22.05.2024 Департаментом територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) КП «Київблагоустрій» видано доручення № 064-6120, згідно якого останнє має вжити заходи шляхом демонтажу самовільно встановлених тимчасових споруд, малих архітектурних форм, елементів благоустрою зазначених в таблиці, серед яких за № 12 вказано, Дніпровський район; адреса: АДРЕСА_1 ; об`єкт - металеві конструкції, сходи, навіс; назва підприємства невідома; № припису 202402665 від 15.05.2024 (а.с.40-зворот - 41).
01.10.2024 складено акт № БК-608 проведення демонтажу (переміщення) металевих конструкцій, сходів, навісу за адресою: АДРЕСА_1 . Демонтаж здійснено на підставі припису № 202402665 від 15.05.2024 та доручення Департаменту територіального контролю м. Києва № 064-6120 від 22.05.2024 (а.с.44).
02.10.2024 складено акт № БК-613/24 проведення демонтажу (переміщення) металевих конструкцій, сходів, навісу за адресою: АДРЕСА_1 . Демонтаж здійснено на підставі припису № 202402665 від 15.05.2024 та доручення Департаменту територіального контролю м. Києва № 064-6120 від 22.05.2024 (а.с.44).
05.08.2025 Департаментом територіального контролю міста Києва на запит про відкриття контрольної картки надано відповідь № 064-12981, згідно якої, Департамент контрольну картку на тимчасове порушення благоустрою та його відновлення за адресою: АДРЕСА_1 не видавав (а.с.104).
07.08.2025 Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» на адвокатський запит від 01.08.2025 надано відповідь № 103/45-3562, у якій повідомлено, що підприємством не було надано погодження на проєктування об`єкта будівництва: «Реконструкція нежитлового приміщення № 102 Промтоварний магазин (літера А) без зміни функціонального призначення з влаштування вхідної групи консульного типу за адресою: АДРЕСА_1 . У свою чергу рекомендовано звернутись до співвласників багатоквартирного будинку в якому розташоване нежитлове приміщення, для погодження із співвласниками, оскільки зазначені роботи передбачають втручання у спільне майно. Додатково повідомлено про необхідність відкриття контрольної картки про порушення благоустрою прибудинкової території (а.с.104-зворот).
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є змагальність сторін.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Так, згідно із частиною 2 статті 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право було порушене (упущена вигода).
Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.
Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частина 1, 2 статті 1166 ЦК України).
Однак, порядок та підстави відшкодування шкоди завданої незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень визначені статтею 1173 ЦК України.
Так, відповідно до положень частини 1 статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (спеціальний делікт).
Для наявності підстав зобов`язання відшкодувати шкоду відповідно до вимог статті 1173 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, наявність шкоди, протиправність дій її заподіювача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, а тому позивач в цій справі повинен довести належними та допустимими доказами завдання йому шкоди і що саме незаконні рішення, дії або бездіяльність відповідача є підставою для відшкодування шкоди в розумінні статей 1166, 1173 ЦК України.
Причинно-наслідковий зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без будь-яких додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння.
Під час вирішення спорів про відшкодування шкоди на підставі статті 1173 ЦК України доказуванню підлягає факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв`язок між протиправною дією чи бездіяльністю і негативними наслідками.
Відсутність хоча б одного з наведених елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.03.2018 у справі № 916/336/17.
Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві шкоди, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Підставами для виникнення зобов`язання з відшкодування шкоди відповідно до статті 1173 ЦК України є наявність шкоди, протиправність дій її заподіювача і причинний зв`язок між його діями та шкодою, і ці обставини підлягають доказуванню на загальних підставах відповідно до статей 12, 81 ЦПК України.
Такі правові висновки викладено в постановах Верховного Суду від 18.02.2021 у справі № 757/63349/19-ц, від 10.08.2021 у справі № 761/17150/19, від 09.11.2022 у справі № 757/23946/21-ц.
Так, перевіряючи обставини справи, судом вище було встановлено, що 15.05.2024 головним спеціалістом Департаменту територіального контролю м. Києва встановлено порушення п.20.1.1 власником металевих конструкцій за адресою: АДРЕСА_1 та видано припис № 202402665, яким запропоновано усунути порушення шляхом надання дозвільної документації на розміщення МАФ (мала архітектурна форма - металеві конструкції).
Відповідно до п. 20.1.1 Правил благоустрою міста Києва, до відповідальності за порушення у сфері благоустрою притягуються особи, винні у: порушенні вимог Законів України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», «Про відходи» та «Про охорону навколишнього природного середовища»; порушенні встановлених державних стандартів, норм і цих Правил; проектуванні об`єктів благоустрою м. Києва з порушенням вимог Правил забудови м. Києва та державних будівельних норм; порушенні режиму використання й охорони територій та об`єктів рекреаційного призначення; самовільному зайнятті території (частини території) об`єкта благоустрою; пошкодженні (руйнуванні чи псуванні) вулично-дорожньої мережі, інших об`єктів благоустрою; знищенні або пошкодженні зелених насаджень чи інших об`єктів озеленення; забрудненні (засміченні) території; самовільному наклеюванні оголошень, інформаційно-агітаційних плакатів, реклами, листівок тощо та нанесенні написів, малюнків тощо на об`єктах благоустрою території міста; неналежному утриманні об`єктів благоустрою, зокрема покриття доріг, тротуарів, освітлення території тощо; створюванні умов, які ускладнюють або унеможливлюють прибирання об`єктів та елементів благоустрою.
За приписами підпункту 13.3.2. пункту 13.3. Правил благоустрою міста Києва, у разі якщо власники (користувачі або особи, які здійснили розміщення (встановлення)) малої архітектурної форми, тимчасової споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, об`єкта сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі не здійснили демонтаж в строки, зазначені в приписі, Департамент міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), районні в місті Києві державні адміністрації вживають заходів щодо демонтажу самовільно розміщеної (встановленої) малої архітектурної форми, тимчасової споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, об`єкта сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі, а Департамент промисловості та розвитку підприємництва - щодо демонтажу об`єкта сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі на підставі рішень, зазначених у підпункті 13.3.3 пункту 13.3 цих Правил, за кошти міського бюджету або з інших джерел, не заборонених законодавством, з наступним відшкодуванням усіх витрат згідно з абзацом 3 цього підпункту.
У відповідності із п. 13.3.3 Правил благоустрою міста Києва, рішення про демонтаж самовільно розміщеної (встановленої) малої архітектурної форми, тимчасової споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, об`єкта сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі приймається Департаментом міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), районними в місті Києві державними адміністраціями, Департаментом промисловості та розвитку підприємництва (щодо об`єкта сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі).
Згідно з Положенням про Департамент міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Положення,), затвердженим рішенням КМР від 02.03.2023 № 6010/6051, Департамент міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Департамент) є структурним підрозділом виконавчого органу КМР (КМДА), підзвітний та підконтрольний КМР, підпорядковується Київському міському голові, входить до структури виконавчого органу КМР (КМДА), виконує функції органу місцевого самоврядування та, у визначених законодавством України випадках, виконує функції державної виконавчої влади.
Пунктом 5 Положення визначено, що Департамент відповідно до покладених на нього завдань виконує такі функції: виносить приписи з вимогою усунення порушень Закону України «Про благоустрій населених пунктів» і Правил благоустрою міста Києва (п.5.36); приймає рішення про демонтаж самовільно розміщених (встановлених) тимчасових споруд торговельного, побутового, соціальнокультурного чи іншого призначення, зокрема і для провадження підприємницької діяльності, об`єктів сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі, демонтаж (переміщення) самовільно розміщених (встановлених) засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, елементів (частин) об`єктів благоустрою (п.5.40).
Таким чином, Департамент міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) є контролюючим органом у сфері благоустрою міста, приймає рішення про демонтаж самовільно встановлених елементів благоустрою та вживає відповідні заходи примусового характеру.
Як встановлено судом, 22.05.2024 Департаментом територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) прийняв рішення, яким доручив КП «Київблагоустрій» вжити заходи шляхом демонтажу самовільно встановлених тимчасових споруд, малих архітектурних форм, елементів благоустрою по АДРЕСА_1 (доручення № 064-6120 від 22.05.2024).
У подальшому було здійснено демонтаж металевих конструкцій, сходів, навісу, про що складено акт проведення демонтажу та елементи перевезені на майданчик тимчасового зберігання.
Слід зазначити, що припис та доручення про демонтаж металевих конструкцій, сходів, навісу, за адресоюне житлового приміщення АДРЕСА_5, були видані Департаментом територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). В той же час, КП «Київблагоустрій» був лише виконавцем вищезазначеного рішення та самостійного рішення про демонтає не ухвалював.
Розпорядженням КМДА від 21.02.2007 № 167 затверджено Статут комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Статут) (а.с.105-110).
Відповідно до п.2.2 Статуту, Підприємство підпорядковане Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Департамент) з питань визначених чинним законодавством та цим Статутом (а.с.106).
Підприємство планує свою діяльність та визначає перспективи розвитку, виходячи з завдань Засновника та Департаменту і попиту на виконання робіт, послуг, а також продукцію, яку виготовляє Підприємство (п.2.3 Статуту) (а.с.106).
Предметом діяльності Підприємства, зокрема, але не виключно, є: демонтаж, перевезення та зберігання безхазяйного майна (кіосків, павільйонів, гаражів, рекламоносіїв, залишків будівельних матеріалів, автомобілів та ін.) та самовільно розміщених об`єктів, що порушують правила благоустрою міста (п.3.2.6 Статуту) (а.с.107).
Згідно з частиною третьою статті 12 та частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
Частинами першою-другою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд в даному випадку надає оцінку наявності повноважень на вчинення відповідних рішень, а не їх правомірності та законності.
Суд вважає, що позивач не довів належними і допустимими доказами, що завдана йому майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями та діями відповідача - КП ВО Київради (КМДА) «Київблагоустрій»
Судом встановлено, що позивач не оскаржував припис № 202402665 від 15.05.2024 та доручення Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 064-6120 від 22.05.2024, як форми рішень суб`єкта владних повноважень, у встановленому законом порядку та відповідні дії КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київблагоустрій»з приводу виконання такого доручення. 
Незгода позивача з вказаним приписом та дорученням не свідчить про наявність правових підстав для відшкодування матеріальної шкоди відповідачем, оскільки як за приписами ст. 1166 ЦК України, так і ст. 1173 ЦК України, покладання обов`язку із відшкодування шкоди має місце виключно на особу, яка заподіяла таку шкоду внаслідок саме прийняття уповноваженим органом неправомірних та/або незаконних рішень, що в даному випадку позивачем не доведено.
Суд зауважує, що порушене (на думку позивача) право, першочергово підлягає захисту шляхом оскарження в судовому порядку рішень та дій суб`єктів владних повноважень, у встановленому законом порядку.
В даній справі не є предметом спору протиправність дій та рішень Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), як суб`єкта ухваленого рішення - складання припису та видання доручення про демонтаж, а тому суд в цій справі (дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства) не має можливості перевірити законність таких дій і рішень щодо демонтажу, оскільки таких позовних вимог в цій справі не заявлено. Будь-яких доказів на підтвердження протиправності дій відповідача, що потягли за собою демонтаж споруди, заподіяння шкоди, позивач суду не надав. 
Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України), до яких звернуті матеріально-правові вимоги позивача. Отже, можливість інших суб`єктів, зокрема посадових осіб, у тому числі державних реєстраторів, брати участь у цивільному процесі в якості позивачів і відповідачів у цивільному процесі обмежена.
Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача (близькі за змістом висновки сформульовані у пункті 7.17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 910/17792/17). Якщо позовна вимога заявлена до особи, яка не є учасником спірних правовідносин (тобто, не до тієї особи, яка має відповідати за цією вимогою), така особа є неналежним відповідачем. 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) міститься висновок про те, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».
Таким чином, суд доходить висновку, що ОСОБА_1 пред`явив позов до КП «Київблагоустрій», яке є неналежним відповідачем у цих правовідносинах, а тому позов задоволенню не підлягає.
Додатково суд зазначає, що за статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. 
Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16).
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. 
Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду від 05.09.2019 в справі №638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)). 
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17). 
В той же час, заявляючи вимогу про визнання права власності на нежитлове приміщення до відповідача, позивач жодним чином не наводить обґрунтувань в чому таке невизнання або спорення права власності позивача відповідачем, полягає. Позивач в цій частині посилається виключно на ту обставину, що в у приписі та дорученні власник майна за адресою АДРЕСА_1 «невідомий». Однак, в цій частині суд зауважує, що припис та доручення видавались Департаментом територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), а не відповідачем.
Зважаючи на те, що позов пред`явлений до неналежного відповідача, то інші доводи сторін, наведені ними у заявах по суті справи, не впливають на висновки суду та не потребують детального обґрунтування.
Рішення суду, як найважливіший акт правосуддя, покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержуватись вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі.
Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58 (sad) принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) заява № 18390/91; пункт 29).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 1166, 1173 Цивільного кодексу України, ст. ст. 2, 4, 5, 10, 11, 13, 76-81, 89, 209, 258-259, 263-265, 268, 352, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд -
У Х В А Л И В:
В позові  ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , АДРЕСА_6 ) до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київблагоустрій» (код в ЄДРПОУ: 26199708, вул. Дегтярівська, 31, корпус 2, м. Київ) про визнання права власності та відшкодування шкоди- відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Повний текст рішення складено 14.04.2026.
Суддя: