ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2026 року 
м. Київ

справа № 520/23057/25
адміністративне провадження № К/990/48980/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Шарапи В.М., 
суддів Берназюка Я.О., Чиркіна С.М.,
розглянув у порядку письмового провадження 
касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ХЛАДОПРОМ" 
на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2025 року (головуючий суддя Григоров Д.В.) та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2025 року (головуючий суддя Макаренко Я.М., судді Жигилій С.П., Перцова Т.С.) 
у справі № 520/23057/25 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ХЛАДОПРОМ" 
до Державної організації «УКРАЇНСЬКИЙ НАЦІОНАЛЬНИЙ ОФІС ІНТЕЛЕКТУАЛЬНОЇ ВЛАСНОСТІ ТА ІННОВАЦІЙ» 
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:
1. Товариство з обмеженою відповідальністю "ХЛАДОПРОМ" (далі - ТОВ "ХЛАДОПРОМ") звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Державної організації «УКРАЇНСЬКИЙ НАЦІОНАЛЬНИЙ ОФІС ІНТЕЛЕКТУАЛЬНОЇ ВЛАСНОСТІ ТА ІННОВАЦІЙ» (далі - УКРНОІВІ), в якому просило:
- визнати протиправними дії УКРНОІВІ щодо внесення змін до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг стосовно 30 класу МКТП Свідоцтва на знак для товарів і послуг № 19356 від 16 квітня 2001 року, а саме зазначення після товару «морозиво» інформації: «крім вершкового морозива в шоколадній глазурі або ароматизованому покритті» та публікації про це в офіційному бюлетні «Промислова власність» № 29, том 2;
- зобов`язати УКРНОІВІ виключити з Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг інформацію з 30 класу МКТП після товару «морозиво»: «крім вершкового морозива в шоколадній глазурі або ароматизованому покритті» щодо Свідоцтва на знак для товарів № 19356 від 16 квітня 2001 року та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетні «Промислова власність».
2. ТОВ "ХЛАДОПРОМ" в обґрунтування позову зазначило, що після внесення відповідачем 08 липня 2025 року неправомірних змін до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг (далі - Реєстр) у 30 класі МКТП за Свідоцтвом №19356 від 16 квітня 2001 року у самому переліку товарів , яким надано обсяг правової охорони, відбулося протиріччя: спочатку обсяг охорони звужується за рахунок включення після товару «морозиво» фрази «крім вершкового морозива у шоколадній глазурі або ароматизованому покритті», а далі знову розширюється шляхом вказівки «всі товари, що включені до 30 класу, за виключенням печива». На думку позивача, це породжує правову невизначеність щодо того, яким саме товаром 30 класу МКТП надано обсяг правової охорони. Вважає, що внаслідок протиправних дій відповідача відбулося незаконне втручання у право власності позивача та торговельну марку «КАШТАН», такі дії відповідача не є виконанням рішення Господарського суду м. Києва від 21 грудня 2023 року у справі №910/6518/19, оскільки зазначене рішення не містить приписів щодо зміни переліку товарів у Свідоцтві №19356 у зазначений спосіб. 
Позивач наполягає на тому, що дії УКРНОІВІ свідчать про перевищення повноважень та порушують вимоги частини другої статті 19 Конституції України, частини другої статті 494 Цивільного кодексу України, статті 5 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», Складу відомостей про заявлені зареєстровані об`єкти права інтелектуальної власності, інших офіційних відомостей, сповіщень та процедури їх публікації, додаток до Наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 18 травня 2017 року №730 (у редакції Наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України) та Складу відомостей про заявлені і зареєстровані об`єкти права інтелектуальної власності, інших офіційних відомостей, сповіщень та процедури їх публікації, затверджених Наказом УКРНОІВІ №06-Н/2023 від 02 січня 2023 року, Інструкції про порядок публікації відомостей щодо об`єкту інтелектуальної власності, затверджених Наказом УКРНОІВІ №06-Н/2023 від 02 січня 2023 року.
3. Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2025 року, залишеною без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2025 року, закрито провадження у справі за позовом ТОВ "ХЛАДОПРОМ" до УКРНОІВІ.
3.1. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги стосуються правомірності внесення змін до Реєстру, тобто стосуються прав інтелектуальної власності. Справи у спорах щодо охорони прав інтелектуальної власності, що є предметом спору, а також визнання недійсними пов`язаних з цим актів/дій підлягають розгляду господарськими або цивільними судами (в залежності від суб`єктного складу сторін).
Позивачу роз`яснено, що цей спір належить розглядати в порядку господарського судочинства з огляду на суб`єктний склад сторін у справі та предмет спору, який пов`язаний із захистом прав інтелектуальної власності (внесення змін до Реєстру).
Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:
4. Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2025 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2025 року.
4.1. Підставою для відкриття касаційного провадження у справі слугувало неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судами попередніх інстанцій.
4.2. Доводи скаржника зводяться до незгоди із судами попередніх інстанцій щодо віднесення спору до господарської юрисдикції шляхом ототожнення оскаржуваних дій суб`єкта владних повноважень із «спором щодо захисту прав інтелектуальної власності». Звертає увагу Суду, що предметом позову є перевірка законності внесення відомостей до Реєстру (владних функцій), а не захист приватного права на торговельну марку, що було здійснено в межах справи № 910/6518/19. Суди першої та апеляційної інстанцій помилково визначили предметну юрисдикцію спору, тим самим порушили норми пункту 1 частини першої статті 19, пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та пункту 1 частини другої статті 20 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).
4.3. Скаржник наполягає на тому, що оскаржувані дії відповідачем реалізовано саме як владно-управлінські (ведення Реєстру, внесення до Реєстру змін, публікація відомостей), з перевищенням повноважень, у спосіб і порядок, не встановлений Законом. 
4.4. Пояснює, що УКРНОІВІ внесло до Реєстру інформацію («крім вершкового морозива в шоколадній глазурі або ароматизованому покритті»), яка не була передбачена виконавчим документом. Відповідач самостійно обрав спосіб виконання рішення, який виходить за межі його резолютивної частини, що є самочинною зміною реєстрових відомостей. На переконання скаржника, такі дії не є примусовим виконанням судового рішення в розумінні Закону України «Про виконавче провадження», а є протиправним втручанням у Реєстр поза межами встановлених законом повноважень. При цьому наводить неодноразові відповіді відповідача на запити, в яких зазначалось про неможливість виконання судового рішення у визначений судом спосіб.
4.5. Крім цього, позивач зазначає про нерелевантність висновків Верховного Суду та Великої Палати Верховного Суду, які були враховані судом апеляційної інстанції, оскільки предмет спору, суб`єктний склад та підстави позову є відмінними. Натомість, вказує на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 07 серпня 2019 року у справі №826/8250/17, за якими подібні дії відповідача визначено як владно-управлінські.
5. У відзиві на касаційну скаргу відповідач просить залишити касаційну скаргу без задоволення.
5.1. Вважає, що суди попередніх інстанцій вірно встановили предмет спору у справі, у зв`язку з чим обґрунтовано закрито провадження у справі.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд касаційної інстанції:
6. Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
7. Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
8. Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства визначено обов`язковість судового рішення.
9. Згідно зі статтею 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
10. Конституційний Суд України неодноразово підкреслював, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (абзац третій пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (перше речення абзацу другого пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012); право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист (абзац п`ятий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013).
11. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначає, що для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду" (див. mutatis mutandis рішення від 19 березня 1997 року у справі "Горнсбі проти Греції", рішення від 20 липня 2004 року у справі "Шмалько проти України").
12. Юридичною гарантією виконання рішення суду слугує впровадження ефективних та дієвих засобів впливу на забезпечення реалізованості рішення суду, яка є одним із наслідків набрання ним законної сили.
13. Саме виконання судового рішення є завершальним етапом судового захисту порушених прав, після чого права особи вважаються поновленими.
14. З метою повного виконання судового рішення, задля забезпечення прав осіб на ефективний судовий захист в господарському судочинстві, запроваджено інститут судового контролю за виконанням судового рішення.
15. Так, ГПК України у межах судового контролю за виконанням судових рішень дозволяє сторонам виконавчого провадження звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права (стаття 339-1 цього Кодексу).
16. Крім цього, процесуальний закон передбачає можливість звернутися із заявою про зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення (стаття 345-1 ГПК України).
17. З оскаржуваних судових рішень вбачається, що провадження у справі закрито суто з підстав порушення предметної юрисдикції. 
18. Разом з цим, позивач як у касаційній скарзі, так і в позовній заяві, вказував на неодноразові відповіді УКРНОІВІ на запити, в яких останній повідомляв про неможливість виконання судового рішення у визначений судом спосіб. Серед іншого позивач зазначав, що згідно з листом відповідача оскаржувані зміни до Реєстру внесено на підставі постанови старшого державного виконавця Печерського відділу виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 20 травня 2025 року № ВП №78118424 на виконання рішення Господарського суду міста Києві від 21 грудня 2023 року у справі №910/6518/19. 
19. Цим обставинам суди попередніх інстанцій оцінки не надали. На переконання колегії суддів, в першу чергу суди мали б з`ясувати чи не є заявлені вимоги у цій справі такими, що повинні розглядатися у межах судового контролю за виконанням судового рішення у господарській справі №910/6518/19, на виконання якого фактично здійснені УКРНОІВІ оскаржувані дії, хоча й позивач у повній мірі це не визнає. Без з`ясування цих обставин оцінка правової природи суті спору та, відповідно, визначення підсудності спору (предметної юрисдикції) є передчасними.
20. Суд на стадії касаційного перегляду в силу процесуальних обмежень статті 341 КАС України позбавлений можливості встановлювати та з`ясовувати обставини справи.
21. Відповідно до частини першої статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
22. На підставі викладеного касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судові рішення - скасуванню, справа направляється до суду першої інстанції для продовження розгляду з метою з`ясування обставин, викладених у цій постанові.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ХЛАДОПРОМ" задовольнити частково. 
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2025 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2025 року скасувати, а справу №520/23057/25 направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

Суддя - доповідач В.М. Шарапа

Судді Я.О. Берназюк

С.М. Чиркін