Справа № 183/10392/25
№ 2/183/6180/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2026 року місто Самар Дніпропетровської області

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - Дубовенко І.Г., розглянувши у письмовому провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до дочірнього підприємства «ПЕРЕЩЕПИНЕТЕПЛОЕНЕРГО» Комунального підприємства «Дніпротеплоенерго» Дніпропетровської обласної ради, третя особа - Самарівський відділ державної виконавчої служби у Самарівському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про звільнення майна з-під арешту, суд -

у с т а н о в и в :

Представник позивача - адвокат Мусаєва Юлія Василівна звернулася до суду з вищезазначеним позовом у якому просить зняти арешт з усього майна ОСОБА_2 , накладений в межах ВП НОМЕР_2 постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 29.06.2013 року, тобто припин7ити обтяження нерухомого майна, накладеного в межах ВП відділу державної виконавчої служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, Резніченко А.О. за виконавчим провадженням ВП № НОМЕР_2 від 26 вересня 2013 року.
В обґрунтування позову зазначено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є братом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 , який з метою прийняття спадщини, звернувся до приватного нотаріуса Самарівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дейнего С.І. з відповідною заяво. Нотаріусом повідомлено йому, що прийняти документи для реєстрації спадщини неможливо, тому як відповідно до даних, які містяться в Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер № 6413662 від 04.10.2013, державним реєстратором Співак С.Г. Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області накладено арешт та заборона усього нерухомого майна на підставі постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції, Дніпропетровської області, Резніченко А.О. за виконавчим провадженням ВП НОМЕР_2 вид. 26.09.2013 та запропоновано звернутися до органів державної виконавчої служби з метою вирішення питання щодо зняття арешту на належне йому майно. З метою встановлення причин арешту майна та його зняття, представник позивача звернувся до Самарівського відділу державної виконавчої служби Самарівського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), який зазначив, що вона не являється стороною виконавчого провадження та не має законних підстав отримати інформацію. З метою отримання кваліфікованої правової допомоги, ОСОБА_1 звернувся до адвоката з яким було укладено договір та надано можливість представляти його інтереси. Так представником ОСОБА_1 , адвокатом Мусаєвою Ю.В. декілька разів здійснено запит до Самарівського ВДВС Самарівського району Дніпропетровської області ПМ УМЮ (м. Одеса), з метою отримання інформації щодо зняття арешту та заборони нерухомого майна на підставі постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції, Дніпропетровської області, Резніченко А.О. за виконавчим провадженням ВП НОМЕР_2 вид. 26.09.2013, отримання постанови про завершення/закінчення виконавчого провадження, щодо стану його виконання або будь якої іншої інформації по цьому провадженню. На момент звернення з цим позовом до суду будь яка відповідь позивачеві не надійшла.

Відзиву на позов не подано.

Ухвалою Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2025 року позов залишений без руху та наданий час для усунення недоліків, зазначених в ухвалі.
11 листопада 2025 року постановлено ухвалу про залишення без руху позовної заяви поданої на усунення недоліків та наданий час для усунення недоліків, зазначених в ухвалі.
25 листопада 2025 року у справі відкрите спрощене позовне провадження у справі та про призначення справи до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Суд, дослідивши подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку.
За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
З метою прийняття спадщини, як єдиний спадкоємець після смерті сестри ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Самарівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дейнего С.І., із заявою про прийняття спадщини після смерті сестри.
Нотаріусом повідомлено позивачу, що прийняти документи для реєстрації спадщини не можливо, оскільки відповідно до даних які містяться в Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер № 6413662 від 04.10.2023, державним реєстратором Співак С.Г. Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області накладено арешт та заборона нерухомого майна на підставі постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції, Дніпропетровської області Резніченко А.О. за виконавчим провадженням ВП № НОМЕР_2 від 26.09.2013 року та запропоновано звернутися до органів державної влади виконавчої служби з метою вирішення питання щодо зняття арешту на належне йому майно.
З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за реєстраційним номером об`єкта нерухомості № 1788920212232, вбачається, що право приватної власності на квартиру, яка знаходиться: АДРЕСА_1 , загальною площею 46,9 кв.м. на ОСОБА_2 , номер запису про право власності № 30750875.
Представником позивача неодноразово здійснені запити до Самарівського ВДВС Самарівського району Дніпропетровської області ПМ УМЮ (м. Одесса) з метою отримання інформації щодо зняття арешту та заборони нерухомого майна на підставі постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції, Дніпропетровської області Резніченко А.О. за виконавчим провадженням ВП № НОМЕР_2 від 26.09.2013 року, отримання постанови про завершення/закінчення виконавчого провадження щодо стану його виконання або будь якої інформації по цьому провадженню, проте відповіді не надходило.
З витягу з Єдиного реєстру боржників вбачається, що інформація про ОСОБА_2 , як боржника - відсутня.
Листом приватного нотаріуса Самарівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дейнего С.І. від 06.12.2024 № 166/02-14 та витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 14.10.2021 № 66849440 підтверджено, що саме позивач є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 (спадкова справа № 68471282).
Рішенням Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі № 183/928/25 від 10 червня 2025 року за результатами розгляду позову ОСОБА_1 , зобов`язано Самарівський ВДВС зняти арешт з квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 46,9 кв.м., накладений у ВП № НОМЕР_2 від 26 вересня 2013 року. Рішення набрало законної сили.
На виконання судового рішення, арешт, накладений на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 46,9 кв.м., однак до сьогодні залишається арешт, накладений на майно ОСОБА_2 у ВП № НОМЕР_2 від 26 вересня 2013 року, що позбавляє можливості реалізувати позивачем свої спадкові права.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Стаття ст. 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відтак зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.
Стаття 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
За змістом статей 316, 317, 321, 391 ЦК України право власності - це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але в межах, передбачених законом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Гарантуючи захист права власності, закон надає право власнику вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України.
Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Згідно з частиною 2 статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підставою для реєстрації припинення обтяження є в тому числі й рішення суду, що набрало законної сили.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною першою статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.
Згідно із положеннями статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виходячи зі змісту статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.
Положеннями статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець виносить постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення, якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження, та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.
Відповідно до частин третьої, четвертої і п`ятої статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.
До підстав зняття арешту також належать закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом (частина перша статті 50 Закону України «Про виконавче провадження»).
Частиною другою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.
Згідно ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.
У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 №6 (в редакції від 30.06.1978 №5) надані роз`яснення, що вимоги особи, які ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.
Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснив, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Нормами частин 1 та 2 ст.321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом.
Згідно до ст. 391 ЦК України, власник майна може вимагати скасування заборон в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 року під поняттям «охоронювані законом інтереси», що вживається в законах України, слід розуміти як прагнення до користування матеріальним та/або нематеріальним благом, так і зумовлений загальним змістом, об`єктивний і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції, Законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності.
За правилами ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження»(в редакції на момент винесення постанови про накладення арешту), арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.
Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» (чинна редакція) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.
З системного аналізу зазначених норм права випливає, що відновлення порушеного права позивача неможливе без виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.
З огляду на те, що позивач є єдиним спадкоємцем майна померлої сестри, не може реалізувати своє право щодо оформлення прав на спадкове майно у зв`язку з тим, що у ВП № НОМЕР_2 від 26 вересня 2013 року накладений арешт та заборона на усе майно, що належить ОСОБА_2 , який не був знятий, виконавчі провадження відсутні, суд доходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявності підстав для його задоволення.
Задовольняючи позовні вимоги, суд вважає, що усі понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору, необхідно покласти на позивача.
Згідно з приписами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 141, 142, 158, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до дочірнього підприємства «ПЕРЕЩЕПИНЕТЕПЛОЕНЕРГО» Комунального підприємства «Дніпротеплоенерго» Дніпропетровської обласної ради, третя особа - Самарівський відділ державної виконавчої служби у Самарівському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про звільнення майна з-під арешту - задовольнити.
Зняти арешт та заборону з усього нерухомого майна, що належало на праві власності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , накладений постановою Відділу державної виконавчої служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції ВП № НОМЕР_2 26 вересня 2013 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 , електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_5 ).
Відповідач: ДП «ПЕРЕЩЕПИНЕТЕПЛОЕНЕРГО» Комунального підприємства «Дніпротеплоенерго» Дніпропетровської обласної ради (ЄДРПОУ 24995080, адреса місцезнаходження: вул. Степова, буд. 1-а м. Перещепине Самарівський район, 51220, адреса електронної пошти: відсутня)
Третя особа: Самарівський відділ державної виконавчої служби у Самарівському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (ЄДРПОУ 34893684, адреса місцезнаходження: вул. Гетьманська, буд. 7 м. Самар, Дніпропетровської області, 51200, електронна пошта: samarivsk.dvs@just-dnipro.gov.ua).

Суддя       І.Г.Дубовенко