ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Симона Петлюри, 16/108, м. Київ, 01032, тел. (044) 235-95-51, е-mail: inbox@ko.arbitr.gov.ua

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" березня 2026 р. м. Київ 
Справа № 911/3225/25 
Господарський суд Київської області у складі:
cудді Ейвазової А.Р., 
розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Ферротек» про розподіл судових витрат у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ферротек» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейн Хаб» про стягнення 2 815 149,82грн, без виклику представників сторін,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Київської області від 29.12.2025 у даній справі: 
- закрито провадження у справі в частині стягнення 1 000 000грн основного боргу;
- позов задоволено частково та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейн Хаб» (далі – відповідач, ТОВ «Грейн Хаб») на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ферротек» (далі – позивач, ТОВ «Ферротек») 900000грн основного боргу, 512 185,29грн - втрат від інфляції, 225 606,25грн - 3% річних, 1 160 139,31грн - пені, а також 33 575,17грн - в рахунок часткового відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.
- відмовлено в частині стягнення 13 213,58грн – втрат від інфляції, 124,76грн - 3% річних, 3 880,63грн - пені.
02.01.2026 (сформовано в системі «Електронний суд» 31.12.2025) до Господарського суду Київської області від ТОВ «Ферротек» надійшла заява про розподіл судових витрат, копія якої з додатками направлена відповідачу. 
У поданій заяві ТОВ «Ферротек» просить прийняти додаткове рішення про стягнення з ТОВ «Грейн Хаб» 23 000грн в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. 
Ухвалою Господарського суду Київської області від 06.01.2026: прийнято заяву ТОВ «Ферротек» про розподіл судових витрат; встановлено відповідачу строк для реалізації права на подання заперечень або клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу з наданням доказів направлення копій позивачу.
Відповідна ухвала доставлена до електронних кабінетів сторін 06.01.2026 о 14:11, що підтверджується довідками про доставку електронного листа.
Ухвала суду, як вбачається із змісту п.1 ч.1 ст.232 Господарського процесуального кодексу України (далі – ГПК України), є видом судового рішення.
В силу п.2 ч.6 ст.242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
Отже, відповідна ухвала вважається врученою сторонам 06.01.2026.
У встановлений судом строк відповідач не скористався правом подати заперечення щодо заяви позивача або клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу.
Як визначено ч.3 ст.244 ГПК України, додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, суд при вирішенні питання про розподіл судових витрат позивача на професійну правничу допомогу виходить з наступного.
Як визначено п.12 ч.3 ст.2 ГПК України, одним із принципів господарського судочинства є принцип відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, що установлено ч.1 ст.123 ГПК України. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, як передбачено п.1 ч.3 такої норми, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Реалізація права на відшкодування судових витрат відбувається у порядку, визначеному ГПК України, який передбачає декілька етапів.
Так, відповідно до ч.1 ст.124 ГПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Згідно ч.2 ст.126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Як унормовано ч.3 такої норми, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Порядок розподілу судових витрат визначений ст.129 ГПК України, в силу ч.8 якої розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази, що встановлено ч.8 ст.129 ГПК України, подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Таким чином, ГПК України визначає послідовність та час вчинення дій учасниками з метою реалізації права на відшкодування судових витрат, що відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст.124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст.126 ГПК України): – подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України).
Відповідний порядок застосування визначений: постановою Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19; постановами Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.01.2021 у справі № 910/18250/16, 19.08.2021 у справі №910/11547/19, 26.10.2022 у справі №911/3001/21, 22.12.2022 у справі № 910/13060/21, 17.01.2023 у справі № 922/4812/21, 09.01.2024 у справі №922/1253/23, 17.01.2024 у справі №910/2158/23; додатковими постановами Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 02.11.2022 у справі №916/1010/21, 27.02.2024 №922/1075/23, 16.09.2024 №922/3611/23; постановою Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.
В силу ч.4 ст.236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У першій заяві по суті – позовній заяві позивач повідомив, що його орієнтовні витрати на професійну правничу допомогу становлять 30 000грн (а.с.8), а докази на підтвердження загального розміру витрат на професійну правничу допомогу ним будуть подані протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення. 
Як визначено ч.1 ст.221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем після прийняття рішення у справі в строк, визначений ч.8 ст.129 ГПК України, надані докази, частина яких позивачем могла бути подана до закінчення судових дебатів (договір від 29.09.2025 №183 про надання правничої допомоги; додаткова угода від 29.09.2025 №2; угода від 11.11.2025 №І 11.11-25 про співробітництво у сфері надання правничої допомоги; платіжна інструкція від 07.10.2025 №291), а частина – не могла бути подана, оскільки не існувала на момент подання до суду позову, проведення судових дебатів (акт від 29.12.2025 №1/Д2 приймання-передачі наданих послуг; детальний опис робіт (наданих послуг) від 29.12.2025 №1/Д2; платіжна інструкція від 30.12.2025 №364). При цьому, позивач не повідомив, які об`єктивні причини позбавили його можливості надати частину доказів, до закінчення судових дебатів. 
Так, на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивач надав наступні докази:
- договір від 29.09.2025 №183 про надання правничої допомоги, укладений між позивачем (далі – клієнт) та Адвокатським бюро «Киселиці Івана Юрійовича» (далі – АБ) (далі – договір);
- додаткова угода від 29.09.2025 №2 (далі – додаткова угода №2);
- угода від 11.11.2025 №І 11.11-25 про співробітництво у сфері надання правничої допомоги;
- акт від 29.12.2025 №1/Д2 приймання-передачі наданих послуг;
- детальний опис робіт (наданих послуг) від 29.12.2025 №1/Д2;
- платіжна інструкція від 07.10.2025 №291;
- платіжна інструкція від 30.12.2025 №364;
- ордер АЕ №1426840 від 19.10.2025, виданий АБ на надання правничої допомоги позивачу адвокатом Киселицею І.Ю. (а.с.2) та ордер АЕ №1440600 від 13.11.2025, виданий Адвокатським бюро «Арміс» на надання правничої допомоги позивачу адвокатом Шурином І.В. (а.с.57).
Так, відповідно до п.1.1 договору: клієнт доручає, а бюро приймає на себе зобов`язання надавали юридичну (правничу) допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором та додатковими угодами до нього; бюро відповідно до узгоджених сторонами доручень має право в інтересах клієнта надавати наступні види правничої допомоги, зокрема, складати та підписувати від імені клієнта будь-які документи (в тому числі, але не виключно заяви, скарги, пропозиції, заперечення, клопотання, претензії, вимоги, позовні заяви, відзиви, відповіді на відзив, апеляційні та/або касаційні скарги, заяви про вжиття заходів забезпечення позову/доказів та інших документів відповідно до вимог процесуального законодавства).
Безпосереднє представництво інтересів клієнта від імені бюро за цим договором здійснює керуючий бюро адвокат Киселиця Іван Юрійович, діючий на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 26.02.2019 серія ДП №4165, виданого на підставі рішення Ради адвокатів Дніпропетровської області від 25.02.2019 № 112 (далі - адвокат); підписанням цього договору клієнт надає свою згоду бюро на залучення інших адвокатів (адвокатських бюро, об`єднань) для виконання доручення клієнта (п.1.2 договору).
В силу пп.4 п.1.3 договору клієнт на виконання цього договору зобов`язаний оплачувати послуги бюро (адвоката) в порядку та на умовах, визначених договором.
Бюро, згідно п.2.1 договору, з метою виконання доручень клієнта має повноваження представляти клієнта з усіма правами, які надано законом учаснику справи (в тому числі, але не виключно позивачу, відповідачу, третій особі, зацікавленій особі), цивільному позивачу та/або відповідачу, потерпілому, свідку, підозрюваному, обвинуваченому, особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, заявнику, скаржнику, стягувачу, боржнику в тому числі з правом пред`явлення позову, прийняття участі у судових засіданнях, зміни підстав або предмету позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, пред`явлення зустрічного позову, подання заяв, клопотань, відводів та скарг, надання усних та/або письмових пояснень, відмови від позовних вимог (повністю або частково), визнання повністю або частково позовів, укладання мирової угоди на будь-якій стадії процесу, оскарження рішення, постанов, ухвал суду та слідчого судді, одержання рішень, ухвал, виконавчого листа, судового наказу та пред`явлення їх до виконання; ознайомлення з матеріалами справи та з матеріалами виконавчого провадження, отримання належного клієнтові майна (в тому числі грошових коштів), підписання та подачі будь-яких документів, зокрема заяв, клопотань, відводів, заперечень, скарг, уточнень, пояснень, запитів, звернень, повідомлень, доказів та інше; ведення попередніх переговорів та узгодження процесуальних питань; отримання документів, в тому числі відповідей, довідок, свідоцтв, витягів, виписок, рішень, ухвал, постанов, заочних рішень тощо, а також їх копій; оплати від імені клієнта державного мита, судового збору та інших необхідних платежів; вчинення інших дій в інтересах клієнта, не передбачених даним договором, право вчиняти, які надано будь-яким адвокатам, відповідно до вимог діючого законодавства України.
Пунктом 3.1 договору передбачено, що: розмір, порядок оплати гонорару, який клієнт сплачує бюро за надану в межах цього договору правничу допомогу, визначається сторонами окремими додатковими угодами, які є невід`ємною частиною цього договору; бюро (адвокат) залишає за собою право в односторонньому порядку надати весь обсяг або частину роботи безоплатно.
Договір набирає чинності з моменту погодження сторонами усіх істотних умов та підписання сторонами тексту договору і діє до виконання сторонами своїх зобов`язань (п.4.1 договору).
Пунктами 1, 3 додаткової угоди №2 сторони узгодили, що: клієнт доручає, а бюро приймає на себе обов`язок в порядку, передбаченому діючим законодавством України, надавати йому правничу допомогу стосовно стягнення з ТОВ «Грейн Хаб» (ідентифікаційний код 42808750) на користь клієнта суми основної заборгованості за договором від 30.03.2025 №23-3/10, а також пені, процентів, інфляційних збитків тощо; орієнтована вартість правової допомоги за даною угодою складає 30 000грн, яка може бути збільшена або зменшена залежно від обсягу та складності наданих бюро послуг; остаточне визначення вартості наданих клієнту послуг визначається сторонами шляхом підписання акту приймання-передачі наданих послуг; сторони погодили, що мінімальна вартість послуг по даній угоді, що надаються бюро клієнту складає: підготовка (складення) позовної заяви в інтересах клієнта– 12 000грн; підготовка (складення) одного клопотання (заяви) в інтересах клієнта – від 3 000грн; підготовка (складення) відповіді на відзив в інтересах клієнта – 7 000грн; підготовка (складення) будь-якого іншого процесуального документу в інтересах клієнта (відповідь на відзив, пояснення, заперечення тощо) – від 6 000грн; представництво інтересів клієнта в одному судовому засіданні у випадку, якщо судовий розгляд справи відбувся за участі адвоката бюро (в тому числі, в режимі відеоконференції) – 3 000грн.
Як вбачається з п.1 угоди від 11.11.2025 №І 11.11-25 про співробітництво у сфері надання правничої допомоги бюро доручає, а Адвокатське об`єднання «Арміс» приймає на себе обов`язок в порядку передбаченому діючим законодавством України надавати ТОВ «Ферротек» правничу допомогу по справі №911/3225/25 за позовною заявою клієнта до ТОВ «Грейн Хаб» про стягнення заборгованості за договором від 30.03.2025 №23-3/10, а також пені, процентів, інфляційних збитків, яка розглядається в Господарському суді Київської області; об`єднання бере на себе обов`язок за необхідності представляти інтереси клієнта у судових засіданнях по справі №911/3225/25, а інші послуги повинні надаватись виключно бюро або за окремою письмовою домовленістю між клієнтом та об`єднанням; бюро підтверджує, що ним було отримано письмову згоду клієнта на представлення інтересів останнього адвокатом об`єднання.
Згідно детального опису робіт (наданих послуг), АБ надало наступні послуги позивачу під час розгляду даної справи в Господарському суді Київської області із визначенням за деякі послуги часу, витраченого на їх надання, а також вартості: 
 підготовка (складення) та подача позовної заяви про стягнення боргу за договором з ТОВ «Грейн Хаб» – 6 год -12 000грн;
 представництво інтересів клієнта в судовому засіданні 19.11.2025 - 3 000грн;
 представництво інтересів клієнта в судовому засіданні 15.12.2025 - 3 000грн;
 підготовка (складення) та подача пояснень від 29.12.2025 стосовно додаткових обставин справи №911/3225/25 та розрахунку пені – 1год - 2 000грн;
 представництво інтересів клієнта в судовому засіданні 29.12.2025 - 3 000грн.
Актом приймання-передачі наданих послуг, який підписано позивачем та АБ підтверджено обсяг наданих послуг, вказаних у детальному описі, та їх загальна вартість у розмірі 23 000грн.
Відповідні послуги оплачені позивачем, про що свідчать платіжні інструкції від 07.10.2025 №291 на суму 12 000грн, 30.12.2025 №364 на суму 11 000грн.
У вирішенні питання щодо відшкодування позивачу відповідних витрат у розмірі 23 000грн, які позивач поніс на оплату професійної правничої допомоги, суд виходить з наступного.
Як визначено ч.4 ст.126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною 5 ст.126 ГПК України унормовано, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Отже, у розумінні положень ч.5 ст.126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, якщо на її думку, недотримано вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт, ціною позову та значенням її для сторін. Суд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення розміру витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Відповідно до ч.6 ст.126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч.4 ст.126 ГПК України.
Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям (правова позиція викладена у: постановах Верховного Суду від 07.08.2018 у справі №916/1283/17, 30.07.2019 у справі №902/519/18, 21.01.2020 у справі №903/390/18, 21.01.2020 у справі №916/2982/16, 07.07.2020 у справі № 914/1002/19, 03.04.2024 у справі №915/436/23, 30.04.2024 у справі №914/1508/23: додаткових постановах Верховного Суду від 05.03.2020 у справі №911/471/19, 20.09.2022 у справі №912/423/20, 25.10.2022 у справі №907/438/21, 24.09.2024 у справі №910/13177/23, 23.10.2024 у справі №910/6224/23, 21.05.2025 у справі №910/2014/23).
Положеннями ст.59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу; кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Як визначено ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»: гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту; порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги; при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини; гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
У п.п.19, 20 постанови від 07.07.2021 №910/12876/19 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини, разом з тим чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Як зазначено в постановах Верховного Суду від 20.11.2018 у справі №910/23210/17, 13.02.2019 у справі № 911/739/15, 01.08.2019 у справі № 915/237/18, додаткових постановах Верховного Суду від 23.07.2023 у справі № 924/746/22, 21.06.2023 у справі №908/3387/21, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумним та виправданим. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16; постанови Верховного Суду від 30.03.2021 у справі №906/432/19, 21.02.2023 у справі №4/40/5022-387/2012, 02.03.2023 у справі №910/1864/21, 19.09.2023 у справі №905/1191/21, 06.11.2023 у справі №938/466/21; додаткові постанови Верховного Суду від 12.03.2024 у справі №910/3567/23, 05.03.2024 у справі №916/2266/22, 18.06.2024 у справі №910/466/22, 08.10.2024 у справі №907/878/23, 31.10.2024 у справі №912/2308/23, 13.03.2025 у справі №910/18717/23, 29.04.2025 у справі №910/2697/24).
У п.7.50 постанови Верховного Суду від 01.05.2025 у справі №910/9107/20 викладено висновок, відповідно до якого: вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації; зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Верховний Суд вказав, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат; суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, 16.11.2022 у справі №922/1964/21; постанови Верховного Суду 16.11.2022 у справі №922/1964/21, 27.02.2024 у справі №916/2239/22, 05.03.2024 №912/3432/23, 15.05.2024 у справі №922/2738/21, 15.04.2025 у справі №910/6138/24; додаткові постанови Верховного Суду у складі колегії судді Касаційного господарського суду від 15.06.2021 у справі №912/1025/20, 12.07.2024 у справі №913/205/23).
Відповідно до ч.5 ст.129 ГПК України визначено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 вказано, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч.4 ст.129 ГПК України, однак, ч.5 наведеної норми визначає критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
У відповідній постанові зазначено, що на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат. Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч.4 ст.129 ГПК України, визначені також положеннями ч.ч.6,7,9 ст.129 ГПК України.
Як роз`яснено у відповідній постанові, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч.4 ст.126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 5,6 ст.126 ГПК України). Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 ст.129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, як вказано у вищезгаданій постанові, керуючись ч.ч.5-7,9 ст.129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічні висновки щодо застосування ч.4 ст.126, ч.ч.5-7,9 ст.129 ГПК України також викладені у постанові Верховного Суду від 01.05.2025 у справі №910/9107/20.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 №911/1964/21 вказано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
У даній справі відповідач не скористався своїм правом та не подав клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу та не посилався на не співмірність відповідних витрат позивача.
Втім, суд не вбачає підстав для покладення витрат позивача у розмірі 23 000грн, які він поніс на оплату професійної правничої допомоги, у повному обсязі на відповідача, оскільки до відповідної суми витрат включено витрати на надання послуг адвоката, які обумовлені діями позивача і які можна було уникнути.
Так, суд враховує, що підготовка пояснень щодо пені та її нового розрахунку, пов`язана із помилками, допущеними під час підготовки позовної заяви позивача, а перерва в судовому засіданні 15.12.2025 оголошена саме у зв`язку із неможливістю пояснити деякі частини такого розрахунку безпосередньо в судовому засіданні представником позивача, тому суд вважає справедливим покладення витрат на оплату надання відповідних послуг саме на позивача у загальному розмірі 5000грн (складання пояснень – 2000грн, представництво в судовому засіданні 29.12.2025 - 3000грн).
Вчинення відповідних дій – подання розрахунку та участь у засіданні 29.12.2025 не є неминучими, оскільки залежали виключно від позивача та пов`язані із помилками у розрахунку, необхідність його перегляду представником та надання пояснень щодо нього у засіданні.
Окрім того, у даній справі заявлені вимоги про стягнення заборгованості за поставлений товар і таку справу не можна вважати складною, хоча складання розрахунку заявлених вимог потребує певного часу, та такою, вирішення якої значно впливає на репутацію сторін; така справа не є справою, що викликала публічний інтерес. Зазначена справа не потребує дослідження великої кількості документів, оскільки стосувалась виконання зобов`язання з оплати товару переданого за підписаними сторонами видатковими накладними; представник позивача не здійснював додатковий збір доказів, а аналізував лише документи, які перебували у розпорядженні позивача; відповідач не подавав заяв по суті, що позбавило позивача необхідності спростовувати доводи відповідача та надавати додаткові пояснення по суті спору у відповіді на відзив. Загальна тривалість усіх засідань суду у даній справі не перевищило чотирьох годин (з урахуванням очікування судових засідань, у випадку, коли вони почались несвоєчасно та проголошення вступної й резолютивної частини рішення).
Враховуючи зазначене, суд вважає дійсно необхідними витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 18000грн. 
Водночас, відповідні витрати мають бути відшкодовані позивачу за рахунок відповідача, у відповідності до положень п.3 ч.4 ст.129 ГПК України - пропорційно розміру задоволених вимог, а саме у розмірі 17 889,90грн (900 000+512 185,29+225606,25+ 1 160 139,31)*18000: (3815149,82-1000000).
Інші витрати, понесені позивачем на оплату правової допомоги у розмірі 5110,10грн (18000-17889,90+5000) суд покладає на позивача, який взяв на себе відповідні зобов`язання за договором від 29.09.2025 №183 про надання правничої допомоги, узгодив вартість та обсяг наданих послуг, прийнявши відповідні послуги за актом, оскільки суд не має повноважень втручатись у відповідні відносини позивача з адвокатським бюро.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 126, 129, 232-233, 237-238, 240, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Ферротек» про розподіл судових витрат щодо покладення на Товариство з обмеженою відповідальністю «Грейн Хаб» витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 23 000грн задовольнити частково. 
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейн Хаб» (ідентифікаційний код 42808750; 07359, Київська обл., Бучанський р-н, с. Червоне, вул. Покровська, буд. 115) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ферротек» (ідентифікаційний код 38129871; 03187, м. Київ, вул. Заболотного, буд. 16, кв. 52) 17889,90грн в рахунок часткового відшкодування витрат на оплату професійної правничої допомоги.
3. Витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 5110,10грн покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Ферротек».

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення у порядку, встановленому ст.257 ГПК України.

Суддя А.Р. Ейвазова