Номер провадження: 33/813/413/26
Номер справи місцевого суду: 494/2779/25 
Головуючий у першій інстанції Панчишин А. Ю.
Доповідач Кравець Ю. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.02.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Кравця Ю.І., 
при секретарі судового засідання Губаря Д.В., 
за участю:
- прокурора Щербіни Н.М.
- особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Березівського районного суду Одеської області від 29.12.2025 року, відносно:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, солдата військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП,
установив
Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції
Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції, ОСОБА_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Відповідно до постанови суду 1-ої інстанції, ОСОБА_1 , припиняючи 13.01.2023 року діяльність на посаді старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Березівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, будучи суб`єктом декларування відповідно до п.п. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон), в порушення абзацу 1 ч. 2 ст. 45 Закону несвоєчасно, без поважних причин подав 03.11.2025 року шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період неохоплений раніше поданими деклараціями, чим вчинив адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, передбачене ч.1 ст. 172-6 КУпАП, а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування.
Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що з матеріалів справи та змісту постанови суду встановлено дату припинення ним служби в Національній поліції України — 13.01.2023 року; з урахуванням вимог Закону України «Про запобігання корупції» він повинен був подати декларацію особи, яка припиняє діяльність до 31.01.2023 року, натомість адміністративний протокол складено 08.12.2025 року, а постанова суду ухвалена 29.12.2025 року.
З огляду на викладене, на думку апелянта, строк притягнення його до адміністративної відповідальності сплив не пізніше 05.02.2025 року.
Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 вважає, що суд першої інстанції взагалі не надав оцінки вимогам ст. 38 та ст. 247 КУпАП, не визначив момент спливу строків та фактично розглянув справу за відсутності повноважень, що є безумовною підставою для скасування судового рішення.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, просив задовольнити.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи постанову суду законною та обґрунтованою.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вислухавши учасників процесу, апеляційний суд приходить до висновків про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції
Відповідно до приписів ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Мотивуючи свій висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, суд першої інстанції послався на те, що докази у справі дають суду зробити висновок про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.
Згідно ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
За змістом ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Як вбачається з матеріалів справи, судом встановлено, що наказом начальника ГУНП в Одеській області № 156 о/с від 05.02.2021 року капітана поліції ОСОБА_1 призначено на посаду старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Березівського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області.
При вступі на службу до поліції, ОСОБА_1 склав Присягу на вірність Українському народові, яку власноручно підписав.
Наказом начальника ГУНП в Одеській області №24 о/с від 12.01.2023 року старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Березівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції Одеській області капітана поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення з 13.01.2023 року.
ОСОБА_1 проінформований про звільнення зі служби органах поліції з 13.01.2023, про що був складений акт від 13.01.2023 року, в якому зазначено, що ОСОБА_1 усно був проінформований про зміст наказу ГУНП в Одеській області №24 о/с від 12.01.2023 року щодо його звільнення зі служби в поліції з 13.01.2023 року, але від підпису та надання пояснень з цього приводу відмовився.
З огляду на викладене, ОСОБА_1 , припиняючи 13.01.2023 року діяльність на посаді старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Березівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, будучи суб`єктом декларування відповідно до п.п. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення абзацу 1 ч. 2 ст. 45 Закону несвоєчасно, без поважних причин подав 03.11.2025 року шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період неохоплений раніше поданими деклараціями, чим вчинив адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, передбачене ч.1 ст. 172-6 КУпАП, а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування.
Суд першої інстанції обґрунтовано, на підставі досліджених доказів дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.
Такий висновок суду підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією №142/2025 від 08.12.2025 року; письмовими поясненнями ОСОБА_1 ; наказом начальника ГУНП в Одеській області № 156 о/с від 05.02.2021 року, письмовою присягою, наказом начальника ГУНП в Одеській області №24 о/с від 12.01.2023 року; роздруківкою відомостей з офіційного сайт Єдиного державного реєстру декларацій.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши вказані доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 172-6 КУпАП в діях  ОСОБА_1 .
У статті 294 КУпАП України зазначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Мотиви апеляційної скарги ОСОБА_1 зводяться до того, що його було притягнуто до адміністративної відповідальності поза межами строків, визначених ст. 38 КУпАП.
Адміністративне правопорушення, передбачене ст. 172-6 КУпАП є правопорушенням, пов`язаним з корупцією.
Частиною 3 статті 38 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.
Для встановлення дати виявлення адміністративного правопорушення необхідно дослідити обставини у справі.
Так, 17.09.2025 року начальник ДВБ Одеського управління НП України Чернов М.М. повідомив начальника управління кадрового забезпечення ГУНП в Одеській області про проведення перевірки матеріалів, які надійшли з Національного агентства з питань запобігання корупції 11.09.2025 року про факт несвоєчасного подання ОСОБА_1 декларації особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування, при звільненні за період з 01 січня 2023 року по 13.01.2023 року (а.с. 22-24).
Запитувані ДВБ Одеського управління НП України документи були надані управлінням кадрового забезпечення ГУНП в Одеській області 20.09.2025 року (а.с.25).
Згідно роздруківки із сайта НАЗК, дата подання декларація вказана 03.11.2025 року (а.с. 16).
Протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією №142/2025 складений 08.12.2025 року (а.с. 5-10).
12.12.2025 року адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 було направлено до суду для розгляду (а.с.62).
Постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП судом винесено 29.12.2025 року (а.с.75-80).
Апеляційний суд зазначає, що дата складення протоколу про адміністративне правопорушення не є тотожною строку виявлення цього правопорушення, передбаченого ст. 38 КУпАП, оскільки в контексті положень ст. 256 КУпАП складення протоколу є фактичним закінченням етапу здійснення перевірки, проте не виявленням ознак адміністративного правопорушення.
При цьому, дату повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції про факт несвоєчасного подання ОСОБА_1 декларації особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування, при звільненні за період з 01 січня 2023 року по 13.01.2023 року, а саме 11.09.2025 року слід вважати моментом виявлення правопорушення.
Таким чином, моментом виявлення порушення, пов`язаного з корупцією, є дата отримання інформації про таке порушення особами, уповноваженими на складання відповідних протоколів.
Після виявлення правопорушення розпочинається процедура притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Апеляційний суд бере до уваги позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду викладену в постанові від 28.02.2019 у справі № 149/2498/17: «Колегія суддів зазначає, що початок перебігу строку накладення адміністративного стягнення слід пов`язувати з днем виявлення правопорушення саме органом, який уповноважений на складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, як початкового етапу процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності. Днем виявлення правопорушення слід також вважати і день, коли до уповноваженого органу надійшли будь-які відомості про можливе вчинення адміністративного правопорушення».
Враховуючи, що документи з Національного агентства з питань запобігання корупції на перевірку факту несвоєчасного подання ОСОБА_1 декларації за період неохоплений раніше поданими деклараціями надійшли до ДВБ Одеського управління НП України 11.09.2025 року, то днем виявлення адміністративного правопорушення є саме 11.09.2025 року.
Згідно ч. 4 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 51, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення. 
Отже, строк притягнення до адміністративної відповідальності – до 11.03.2026 року, тому на момент прийняття рішення судом першої інстанції в даній адміністративній справі строки, передбачені ч. 4 ст. 38 КУПАП, не закінчилися.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд безпідставно не дослідив можливість технічних перешкод подання декларації, не провів жодної технічної перевірки, не ініціював і не розглянув питання призначення комп`ютерно-технічної експертизи, є, вочевидь, надуманими.
Згідно Закону України № 3384-IX від 20.09.2023 року «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», який набрав чинності 12.10.2023, відновлено обов`язок подання декларацій суб`єктів, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та підпунктом 2-7 розділу XIII Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування в умовах воєнного стану» подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року.
Довід апеляційної скарги про відсутність у  ОСОБА_1 умислу на несвоєчасне подання декларації, є безпредметним, оскільки виконання обов`язку, передбаченого абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» не потребує певної мотивації і не залежить від наявності або відсутності будь-якого умислу.
Окрім того, згідно інформації, розміщеної у публічній частині Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 з 2017 року подавав зазначені декларації, що свідчить про його обізнаність з вимогами та порядком декларування.
Таким чином, під час апеляційного розгляду ретельно досліджені доводи апеляційної скарги у співвідношенні із матеріалами справи, а також пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, які дають підстави зробити висновок про те, що фактичні обставини справи, встановлені судом 1-ої інстанції об`єктивно та повно та підтверджують наявності в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.
Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд першої інстанції обґрунтовано застосував стягнення у вигляді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
У відповідності до припису п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Отже, за результатами апеляційного розгляду апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та справедливою, тому підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , - відсутні.
Керуючись ст.ст. 7, 172-6, 251, 252, 266, 280, 294 КУпАП, апеляційний суд, 

постановив
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Березівського районного суду Одеської області від 29.12.2025 року, відносно ОСОБА_1 про накладання стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду     Ю.І. Кравець