Справа № 946/5404/25 
Провадження № 2-др/946/1/26 

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді: Бортейчука Ю.Ю.
за участю секретаря: Іванової Л.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїлі заяву представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» - адвоката Андрущенка Михайла Валерійовича про ухвалення додаткового рішення з вирішення питання про компенсацію судових витрат понесених позивачем по цивільній справі №946/5404/25 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області перебувала цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.01.2026 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором були задоволені. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» заборгованість за договором про надання грошових коштів у позику №6780330125 від 20.01.2025 року у розмірі 27 000 гривень 00 копійок та витрати на оплату судового збору в розмірі 2 422 гривні 40 копійок.
23 січня 2026 року від представника позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» - адвоката Андрущенко М.В. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про вирішення питання про судові витрати, у якій він просить стягнути з ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн. В обґрунтування своєї заяви представник позивача вказує на те, що в ході розгляду в суді цивільної справи позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу адвоката у загальному розмірі 5 000 грн. 00 коп., що стверджується відповідними документами, зокрема, детальним описом робіт виконаних адвокатом та здійснених ним витрат на професійну правничу допомогу. Також, просить поновити йому процесуальний строк на подачу заяви про ухвалення додаткового рішення, оскільки, у зв`язку із технічними причинами, він не мав можливості подати дану заяву в строк до 21 січня 2026 року (протягом п`яти днів після ухвалення рішення).
Також у своїй заяві адвокат Андрущенко Михайло Валерійович зазначив, що у вересні 2025 року ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» було перейменовано на ТОВ «Іннова Нова», що підтверджується випискою х Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань.
Оскільки заява про ухвалення додаткового судового рішення стосується лише питання про судові витрати, суд визнав можливим ухвалити додаткове судове рішення без повідомлення (виклику) учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, проаналізувавши положення чинного законодавства, суддя дійшов такого висновку.
Так, представник позивача просить поновити пропущений строк звернення до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, мотивуючи його тим, що він отримав рішення 19.01.2026 року.
20.01.2026 представник Позивача, адвокат Андрущенко М. В. поінформував Позивача про винесене Судом рішення та необхідність оплати витрат його послуг за Договором про надання правничої допомоги №06-05/2025 від 06.05.2025.
В подальшому, Позивач сплатив адвокату Андрущенку М. В. витрати за надання правової допомоги у цій справі відповідно до Договору №06-05/2025 про надання правничої допомоги від 06.05.2025 та заявки про надання послуг за цим Договором, що підтверджується платіжною інструкцією.
Між Сторонами було укладено Акт приймання-передачі наданих послуг до Договору №06-05/2025 про надання правничої допомоги від 06.05.2025 року.
Таким чином, ця заява про винесення додаткового рішення подається на 2-й день з дня отримання судового рішення у цій справі.
Згідно з ч. 1 ст. 127 ЦПК України, Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Позивач просить Суд визнати поважними причини пропуску встановленого ч. 8 ст. 141 ЦПК України строку на подання заяви про ухвалення додаткового рішення (5 днів з моменту ухвалення судового рішення) та поновити його.
За таких обставин, суд вважає, що слід поновити представнику позивача товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» адвокату Андрущенко М.В. пропущений строк звернення до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення.
Судом встановлено, що рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.01.2026 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором були задоволені. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» заборгованість за договором про надання грошових коштів у позику №6780330125 від 20.01.2025 року у розмірі 27 000 гривень 00 копійок та витрати на оплату судового збору в розмірі 2 422 гривні 40 копійок.
Зазначеним рішенням не вирішувалися питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем.
У вересні 2025 року ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» було перейменовано на ТОВ «Іннова Нова», що підтверджується випискою х Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань.
Згідно з положеннями ст. 59 Конституції України, кожен має право на професійну правничу допомогу.
Відповідно до положень частини 1, пунктів 1, 4 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Як установлено в частині 2 статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
З аналізу частини 3 статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин 5 та 6 статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.
Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Ці висновки узгоджуються з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року, постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), постанові від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 (провадження № 12-136гс19), постанові від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18 (провадження № 14-26цс21) та постанові від 08 червня 2022 року у справі № 357/380/20 (провадження № 14-20цс22).
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), зокрема в рішенні від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» за заявою № 58442/00, щодо судових витрат зазначено, що за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід / Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04, пункт 268) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Відповідно до положень статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
У разі недотримання вимог частини 4 статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
У своїй практиці ЄСПЛ керується трьома ключовими принципами під час вирішення питань про відшкодування судових витрат. Звернення про відшкодування таких витрат задовольняються тоді, коли судові витрати, що підтверджено доказами: фактично понесені; необхідні, щоб запобігти порушенню або отримати відшкодування за нього; визначені у розумному розмірі.
Із урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо (пункт 6.52 постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02 лютого 2024 року у справі № 910/9714/22).
Що стосується гонорарів адвокатів, ЄСПЛ вказує, що заявник повинен показати, що гонорари сплачені або тільки будуть сплачені адвокату.
Відповідні висновки щодо того, що фактичними витратами на правову допомогу є, в тому числі, витрати, оплата яких буде здійснена в майбутньому ЄСПЛ виклав, зокрема, у справі «Теб`єті Мюхафізе Кемійветі та Ісрафілов проти Азербайджану» (заява № 37083/03, пункт 106).
Обґрунтовуючи наявність підстав для стягнення витрат, позивач посилався на Договір про надання правничої допомоги № 06-05/2025 від 06 травня 2025 року, укладений з адвокатом Андрущенко М.В. та відповідний акт приймання – передачі наданих послуг №3385404830 від 22.01.2026 року. 
Матеріали справи свідчать, що 06.05.2025 року між ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» та адвокатом Андрущенко М.В. укладено Договір про надання правової допомоги № 06-05/2025.
Відповідно до п. 1.1. договору про надання правничої допомоги № 06-05/2025 від 06 травня 2025 року за умовами цього Договору Виконавець зобов`язується надавати на користь Замовника послуги правничого та консультаційного характерів, а Замовник - приймати та в порядку, визначеному цим Договором сплачувати такі надані Послуги.
Згідно з п. 3.2., 3.3., 3.4. договору за результатом надання Послуг сторони складають акт приймання-передачі наданих послуг (надалі за текстом"АНП"), в яких визначається перелік Послуг, їх деталізація (за необхідності) та вартість.
АНП складається по факту надання кожної конкретної Послуги за Договором згідно погодженим до виконання заявкам Замовника. При цьому Сторони погоджують, що один АНП може містити в собі інформацію про одну або декілька погоджених до виконання заявок Замовника, із деталізацією Послуг та фактичних результатів (за необхідності) по кожній з них, за результатом чого Сторони погоджуються, що ціна Послуг, погоджена за заявками може змінюватись (збільшуватись або зменшуватись відповідним чином).
Оплата наданих Послуг здійснюється шляхом безготівкової транзакції коштів, зазначених в заявках та/або АНП на банківський рахунок Виконавця, зазначений в цьому Договорі або в інший спосіб, погоджений Сторонами. Сторони погоджують, що оплата Послуг Виконавця може здійснюватися й до укладення Сторонами АНП за рішенням Виконавця, про що зазначається в кожній відповідній заявці.
У заявці про надання послуг № 3385404830 від 02.07.2025 року ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» на виконання п.п. 1.1. договору доручило, а адвокат Андрущенко М.В. прийняв на себе зобов`язання надати наступні Послуги за Договором: складання правової документації процесуального характеру: позовної заяви; за необхідності: заяв, відповіді на відзив, клопотань, заперечень, тощо; супровід процесу розгляду справ в суді з питань, пов`язаних із правами та інтересами Замовника, в будь-якому форматі судочинства, в т.ч. але не виключно із використанням ресурсу «Електронний суд».
Між тим, зазначені документи не містять даних, що правнича допомога була надана адвокатом Андрущенко М.В. саме у зв`язку з розглядом справи за позовом до ОСОБА_1 . Заявка № 3385404830 від 02.07.2025 року містить лише загальне посилання про вчинення певних дій адвокатом без зазначення прізвище відповідача або реквізитів кредитного договору. Зважаючи, що ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» є фінансовою установою, яка має значний перелік боржників та позов про стягнення заборгованості є типовим для неї, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення витрат на правничу допомогу у зв`язку з їх необґрунтованістю.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що слід поновити представнику позивача товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» - адвокату Андрущенко М.В. пропущений строк звернення до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення та відмовити в задоволенні заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн. у зв`язку з недоведеністю їх понесення у цій справі.
Керуючись ст. 127, 141, 137, 270 ЦПК, суд

УХВАЛИВ:

Поновити представнику позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Нова» - адвокату Андрущенко Михайлу Валерійовичу пропущений строк звернення до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення.

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Нова» про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - відмовити.
Копії додаткового рішення надіслати для відома сторонам.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: 	Ю.Ю.Бортейчук