Справа № 752/23083/25 
Провадження №: 1-кп/752/1446/26 
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2026 року м. Київ 
Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
головуючої судді  ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025100010002182 від 02.07.2025, за обвинуваченням 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Боярка Київської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, тимчасово не працевлаштованого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України,
за участю сторін та інших учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 , 
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
У С Т А Н О В И В :

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
Згідно зі статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» до правоохоронних органів відносяться у тому числі органи, які виконують правозастосовні або правоохоронні функції.
Згідно з ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про Національну Гвардію України» Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від кримінальних та інших протиправних посягань, охорони громадської безпеки і порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану», Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого ЗУ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, Указі Президента України від 24.02.2022 № 68/2022 «Про утворення військових адміністрацій», Порядку здійснення заходів під час запровадження комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування в окремих місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.07.2020 № 573, Наказом начальника Київської міської військової адміністрації від 20.03.2023 № 1 запроваджено комендантську годину на території міста Києва щоденно з 00 год. 00 хв. по 05 год. 00 хв починаючи з 26.03.2023.
Враховуючи дію воєнного стану на території України на теперішній час, працівники Національної гвардії України та Національної поліції України задіяні для несення служби на стаціонарних та мобільних контрольно-пропускних пунктах.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 02.07.2025, приблизно о 04:00 год., тобто в період дії комендантської години, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рухаючись на мотоциклі марки «Yamaha», р.н. НОМЕР_1 червоного кольору, здійснив проїзд без зупинки через контрольно-пропускний пункт № 504, що за адресою: м. Київ, вул. Цілинна, буд. 2, корп. А, де свої службові обов`язки виконували працівники Національної гвардії України та Національної поліції у м. Києві.
У зв`язку з цим, екіпажем «Рубін-907» в складі інспектора УПП у м. Києві ДПП ОСОБА_5 та інспектора УПП у м. Києві ДПП ОСОБА_6 було прийнято рішення здійснити переслідування ОСОБА_3 , з метою його зупинки та подальшого притягнення до адміністративної відповідальності.
Під час переслідування, ОСОБА_3 , рухаючись на вказаному вище мотоциклі, здійснив розворот на вул. Нижній Вал в м. Києві та продовжив свій рух в напрямку контрольно-пропускного пункту № 504, що за адресою: м. Київ, вул. Цілинна, буд. 2, корп. А.
Враховуючи виниклу ситуацію, екіпажем «Рубін-907», через радіоефір, було передану інформацію працівникам Національної гвардії України, які перебували на контрольно-пропускному пункті № 504, про рух ОСОБА_3 в їх напрямку.
Отримавши дану інформацію, командиром контрольно-пропускного пункту № 504 старшим сержантом Національної гвардії України військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було прийнято рішення про блокування проїжджої частини дороги з метою примусового зупинення ОСОБА_3 .
Далі, працівники Національної гвардії України, зокрема ОСОБА_7 , вийшли на проїжджу частину дороги, а також поклали перпендикулярно дорозі стрічку з шипами «їжак».
Приблизно о 04:10 год. до контрольно-пропускного пункту № 504 під`їхав ОСОБА_3 та побачивши те, що проїзд перекрито працівниками Національної гвардії України, розуміючи те, що він зобов`язаний здійснити повну зупинку свого транспортного засобу, в ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел, спрямований на збиття одного із працівників Національної гвардії України, тобто заподіяння йому побоїв, у зв`язку з виконання ним службових обов`язків, з метою подальшого прориву через контрольно-пропускний пункт.
Реалізовуючи вищевказаний раптово виниклий злочинний умисел, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння побоїв працівникові Національної гвардії України, ОСОБА_3 , рухаючись на мотоциклі марки «Yamaha» р.н. НОМЕР_1 червоного кольору, не знижуючи швидкість, цілеспрямовано направив рух мотоцикла в напрямку ОСОБА_7 , який стояв в крайній правій смузі дороги. 
Далі, ОСОБА_3 , не припиняючи свої злочинні дії, умисно здійснив наїзд на ОСОБА_7 , здійснивши при цьому прорив через контрольно-пропускний пункт.
Злочинними діями ОСОБА_3 , старшому сержанту Національної гвардії України військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_7 заподіяно побої, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.
Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується в опорі працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків, тобто у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України.

2. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винуватим, щиро розкаявся, а також підтвердив встановлені в обвинувальному акті обставини справи. Зазначив, що з потерпілим вони примирилися, він перерахував 10 тисяч гривень потерпілому за спричинену шкоду та перерахує в подальшому ще 10 тисяч, претензій у потерпілого до нього не має.
Показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Ураховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутній сумнів щодо добровільності їхньої позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушеннях при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Таким чином, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 в опорі працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 342 КК України.

3. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
При призначенні покарання ОСОБА_3 суд бере до уваги і визнає обставинами, які пом`якшують покарання - його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжує покарання судом не встановлено.

4. Мотиви призначення покарання.
Суд зауважує, що згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
У правовій державі покарання передусім є виправним та превентивним засобом, в якій має використовуватись не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи.
На реалізацію принципу, встановленого частиною другою статті 61 Конституції України, згідно з яким юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, спрямовані положення статті 65 КК України. Зазначений принцип, зокрема, конкретизовано у положеннях Кримінального кодексу України щодо системи покарань, звільнення від кримінальної відповідальності, звільнення від покарання та його відбування, у тому числі призначення більш суворого покарання.
Керуючись загальними засадами призначення покарання (ст. 65 КК України), суд має призначати покарання конкретній особі за конкретний злочин, максимально індивідуалізуючи покарання.
Призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки кримінального правопорушення, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим.
Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину та передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.
Виходячи з мети покарання й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Тобто, кримінально-правовий зміст принципу справедливості полягає в тому, що покарання, яке застосоване до особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, повинно бути справедливим, тобто таким, що відповідає як тяжкості вчиненого кримінального правопорушення так і конкретним обставинам його вчинення, а також особливостям особистості злочинця.
Відповідно до ч. 2 ст. 342 КК України, опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків карається штрафом від однієї тисячі до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційним наглядом на строк до чотирьох років, або обмеженням волі на той самий строк, або позбавленням волі на строк до двох років, тобто відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України є нетяжким злочином. 
Обираючи обвинуваченому ОСОБА_3 вид та міру покарання, суд виходить із характеру діяння, обстановки, способу, місця і часу вчинення кримінального правопорушення, з урахуванням форми, виду, ступеня вини, мотивів і мети, обставин, що характеризують поведінку обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення і обставин, що безпосередньо пов`язані із його вчиненням, та характеризують поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, а також враховує дані про особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України не судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, тимчасово не працевлаштований, відшкодував потерпілому шкоду, щиро розкаявся у вчиненому, а тому, на переконання суду, необхідним для виправлення та запобіганню вчиненню ним нових кримінальних правопорушень буде призначення покарання у межах санкції інкримінованої статті, а саме, у виді пробаційного нагляду в розмірі, наближеному до середнього, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 2 ст. 59-1 КК України.
Таке покарання, на переконання суду, має бути справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_3 , попереджати вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідати його меті, гуманності, справедливості і не потягнути за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.
Питання щодо речових доказів необхідно вирішити згідно з вимогами ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати у даному провадженні відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження (арешт, накладений ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва у справі №752/16484/25 від 10.07.2025) - скасувати.
На підставі викладеного, керуючись ст. 349, 368-370, 374-376 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 2 (два) роки.
Покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки визначені ч. 2 ст. 59-1 КК України, а саме:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Відповідно до ч. 1 ст. 49-2 КВК України, строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислювати з дня постановки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на облік уповноваженим органом з питань пробації.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва у справі №752/16484/25 від 10.07.2025 - скасувати.
Речові докази по справі:
- СD-R диск - зберігати при матеріалах даного кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання;
- мотоцикл марки «Yamaha», YZF-R1 2006 року випуску з д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , мобільний телефон марки «ZTF» синього кольору - повернути ОСОБА_3 .
Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя          ОСОБА_1