МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 березня 2026 р.  	№ 400/6249/25 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бульби Н.О. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні адміністративну справу 
за позовом	Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України,  АДРЕСА_1 , 	
до	ОСОБА_1 ,   АДРЕСА_2 , 	
про	стягнення вартості предметів військового майна  в розмірі 4 208,81 грн,	

ВСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України звернулась до адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення вартості предметів військового майна в розмірі 4 208,81 грн.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідача звільнено з військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України у зв`язку із самовільним залишенням частини. За результатами проведеного службового розслідування встановлено, що внаслідок протиправних дій відповідача завдана шкода, оскільки не відшкодована вартість виданого йому майна. Тому відповідач має відшкодувати такі витрати.
Ухвалою від 23.06.2025 суд відкрив провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідач, повідомлений належним чином про розгляд справи, своїм правом не скористався, відзив на позов та/або клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не надав.
Враховуючи воєнний стан та ведення бойових дій на території Миколаївської області, з метою безпеки учасників судового процесу, суд не призначав судового засідання, та розглянув справу без виклику сторін (в порядку письмового провадження).
З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 у період з 18.11.2024 до 25.02.2025 проходив службу у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України.
Наказом командира Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України від 26.02.2025 № 59 солдата ОСОБА_1 знято з усіх видів забезпечення, у зв`язку із самовільним залишенням частини.
Наказом командира ВЧ НОМЕР_2 від 25.02.2026 № 256 призначено службове розслідування за фактом самовільного залишення пункту дислокації ВЧ НОМЕР_3 Національної гвардії України солдата ОСОБА_1 .
За результатом проведеного службового розслідування прийнято наказ від 20.03.2025 № 353, відповідно до якого встановлені дисциплінарні порушення та притягнуто відповідача до дисциплінарної відповідальності у зв`язку із самовільним залишенням частини. 
Відповідно до довідки щодо виданого майна за ОСОБА_1 існує заборгованість у розмірі 4208,81 грн.
Відповідач у добровільному порядку збитки не відшкодував.
Тому Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України звернулась до суду із цим позовом.
Ухвалюючи рішення у справі, суд виходить з наступного.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
На військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження ними зборів, а також осіб рядового та начальницького складу правоохоронних органів спеціального призначення, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України, сил цивільного захисту, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державного бюро розслідувань, співробітників Служби судової охорони, військовослужбовців Служби безпеки України розповсюджуються норми Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" (далі - Закон № 160-ІХ).
Відповідно до ст. 3 Закону № 160-ІХ підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.
Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є:
1) наявність шкоди;
2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків;
3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою;
4) вина особи в завданні шкоди.
Притягнення особи до матеріальної відповідальності за завдану шкоду не звільняє її від дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності, встановленої законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону № 160-ІХ особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі: 1) виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій; 2) виявлення факту приписки в нарядах чи інших документах фактично не виконаних робіт, викривлення звітних даних або обману держави в інший спосіб; 3) завдання шкоди у стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, наркотичних засобів або інших одурманюючих речовин; 4) вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення; 5) якщо особою надано письмове зобов`язання про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання або для інших цілей.
Відповідно до ст. 10 Закону № 160-ІХ відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника) шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи, крім випадків, передбачених частинами третьою, четвертою та п`ятою цієї статті та частиною першою статті 12 цього Закону.
Відшкодування шкоди, визначеної частиною другою статті 6 цього Закону, здійснюється в судовому порядку за позовом військової частини, установи, організації, закладу в разі відмови особи від її добровільного відшкодування.
Згідно з матеріалами справи відповідач самовільно залишив пункт тимчасової дислокації ВЧ НОМЕР_3 Національної гвардії України, що передбачено наказом командира ВЧ НОМЕР_1 Національної гвардії України № 353 від 20.03.2025. За результатом проведеного службового розслідування встановлено завдання збитків державі за неповернення військового майна на суму 4208,81 грн. Добровільно відповідач збитки не відшкодував.
За таких обставин відповідач, який самовільно залишив військову частину та завдав збитків державі зобов`язаний відшкодувати збитки у розмірі 4208,81 грн.
Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Судові витрати відшкодуванню не підлягають.
Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
1. Позов Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) задовольнити повністю. 
2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) вартість предметів військового майна, отриманих під час проходження служби у розмірі 4208,81 (чотири тисячі двісті вісім грн вісімдесят одна коп) гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дата складення повного судового рішення 24.03.2026. 

Суддя Н.О. Бульба