ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
Справа №568/270/26
Провадження № 3/568/238/26

24 березня 2026 р. м.Радивилів

Суддя Радивилівського районного суду Рівненської області Делалова О.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Полку патрульної поліції Батальйону №3 з обслуговування Дубенського району УПП в Рівненській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 за ст. 124 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Радивилівського районного суду Рівненської області знаходяться матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ЕПР 1 №582937 від 04.02.2026 року встановлено, що 04.02.2026 року о 14 год.39 хв. на автодорозі М – 06 Київ – Чоп 428 км. +350 м. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом SSANG YONG, д.н.з. НОМЕР_1 не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав в установлених межах безпечну швидкість руху, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого скоїв наїзд на відбійник, в результаті транспортний засіб та відбійник отримали механічні пошкодження, чим порушив п. 12.1, п. 2.3.б, 13.1 ПДР, вчинивши правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. 
Згідно до ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Його представник, адвокат Галушка В.В. подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та без участі ОСОБА_1 , викладений у протоколі факт визнали.
Дослідивши докази наявні в матеріалах справи суд приходить до висновку,що провадження в справі підлягає закриттю відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, з огляду на наступне. 
Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.
Згідно ст. 262 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Ст. 124 КУпАП передбачає відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Основною умовою настання адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП є наявний причинний зв`язок між порушеннями правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди.
Отже, диспозиція статті 124 КУпАП не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у даному конкретному випадку на п. 2.3б, п. 12.1, п.13.1 ПДР України, як зазначено в протоколі. Тому розглядаючи дану справу, суддя вирішує питання щодо винуватості ОСОБА_1 у межах порушення зазначених вимог ПДР України.
Згідно п. 2.3.б ПДР України водій повинен бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Згідно п 12.1 ПДР України вказує, що під час вибору безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу. Це дозволяє водієві постійно контролювати рух і безпечно керувати автомобілем. 
Згідно п.13.1 ПДР України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Тобто, обов`язковою умовою дій водія при появі перешкоди або небезпеки є об`єктивна можливість їхнього своєчасного виявлення.
Згідно ПДР України небезпека для руху - зміна дорожньої обстановки (у тому числі поява рухомого об`єкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її) або технічного стану транспортного засобу, яка загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія негайно зменшити швидкість або зупинитися. Окремим випадком небезпеки для руху є рух у межах смуги транспортного засобу іншого транспортного засобу назустріч загальному потоку.
Перешкода для руху - нерухомий об`єкт у межах смуги руху транспортного засобу або об`єкт, що рухається попутно в межах цієї смуги (за винятком транспортного засобу, що рухається назустріч загальному потоку транспортних засобів) і змушує водія маневрувати або зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу.
Статтею 14 ЗУ «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху мають право на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.
Як доказ вини ОСОБА_1 до матеріалів справи долучено:
-схему місця ДТП, яке сталося 04.02.2026р., відповідно до якої вбачається наявність ожеледиці, яка і стала наслідком ДТП;
- пояснення ОСОБА_1 від 04.02.2026року;
-пояснення ОСОБА_2 від 04.02.2026 року ;
- акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережи від 04.02.2026р.
Так, згідно Акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 04.02.2026 року, а саме: а/д М-06 Київ-Чоп 428 км + 350м встановлено, що по усьому дорожньому покритті даного відрізку дороги присутня ожеледиця, ділянка дороги не відповідає вимогам правил, норм та стандартів у сфері БДР, та не забезпечує безперешкодний, безпечний, зручний та комфортний рух транспортних засобів. 
У письмових поясненнях ОСОБА_1 вказав, що 04.02.2026 року близько 14 год. 20 хв керуючи транспортним засобом SSANG YONG д.н.з. НОМЕР_1 по автодорозі М – 06 Київ – Чоп в напрямку м. Рівне відчув некерованість транспортного засобу, внаслідок чого ударив відбійник. Машину розвернуло у зв`язку з ожеледицею на проїзній частині дороги. Ніякої техніки, яка проводила б протиожеледну обробку на протязі усього руху не зустрічав. 
У письмових поясненнях ОСОБА_2 вказала, що 04.02.2026 року близько 14 год. 20 хв, рухаючись по автодорозі М – 06 Київ – Чоп, в напрямку м. Рівне відчула некерованість автомобіля, внаслідок чого ударились об відбійник. Машину розвернуло два рази, це сталось внаслідок слизької дороги. 
Інших доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого 124 КУпАП суду надано не було.
При цьому в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України»(з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282. Відтак, доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь. Аналогічні положення закріплено у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи (Cправа «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146).
Зважаючи на викладене, аналізуючи матеріали справи, суддя приходить до висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки матеріали справи не містять належних та достатніх доказів, які б вказували на порушення ОСОБА_1 п.п. 2.3.б, 12.1, 13.1 ПДР України.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи наведене, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. ст. 124, ст.247 283, 285 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП щодо ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Радивилівський районний суд Рівненської області.

Суддя          О.М. Делалова