ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

30 березня 2026 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 750/5164/25
Головуючий у першій інстанції - Рахманкулова І. П.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/647/26

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді: Мамонової О.Є.,
суддів: Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.

учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

У С Т А Н О В И В:
У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив зменшити розмір аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.
Позов обґрунтовував тим, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який було розірвано рішенням суду від 30.03.2023. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якого за рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 29.05.2023 з позивача на користь відповідачки стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше мінімального розміру аліментів для дитини відповідного віку, починаючи з 28.04.2023 до досягнення дитиною повноліття.
Позивач зазначав, що з 02.09.2023 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , від якого ІНФОРМАЦІЯ_2 в нього народився син ОСОБА_5 . Крім того, за рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11.04.2024 його визнано усиновлювачем ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Таким чином на його утриманні перебуває троє дітей, а також дружина, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку, та матір, яка досягла пенсійного віку.
Позивач наголошував, що він працює, отримує стабільний дохід та вчасно виконує аліментні зобов`язання, однак на даний час його сімейний стан значно змінився. 
Указував, що 15.03.2025 у будинок, де проживає його сім`я, влучив БПЛА, внаслідок чого виникла пожежа, через яку пошкоджено частину будинку, у зв`язку з чим будинок потребує відновлення, а діти з дружиною потребують роботи з психологом, що тягне за собою додаткові фінансові витрати.
Наголошував, що вказані зміни матеріального та фінансового становища є підставою для зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього на користь позивачки.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 21.07.2025 позов ОСОБА_1 задоволено.
Зменшено розмір аліментів, стягнутих згідно рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 29.05.2023 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 1/6 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить заочне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що у зв`язку зі збройною агресією проти України, відповідачка з сином проживають за кордоном, вона не має офіційного працевлаштування та не отримує заробітної плати, єдиним джерелом існування для неї є грошове забезпечення країни перебування, однак вказаних коштів недостатньо для утримання дитини.
Заявниця вказує, що дружина ОСОБА_1 офіційно працевлаштована, тобто позивач надав недостовірні відомості з метою штучного створення підстав для задоволення позову.
Вважає за доцільне залишення аліментів в розмірі 1/4 частини, оскільки аліменти стягуються лише на одну неповнолітню дитину.
Стверджує, що її право на справедливий судовий розгляд було порушено, оскільки вона під час розгляду справи перебувала за кордоном, у зв`язку з чим не мала можливості отримувати листи з суду та надати суду докази і навести свої заперечення проти позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, як законне та справедливе, а зменшення аліментів не порушує прав дитини.
Зазначає, що діти, які проживають з ним, також мають право на рівень життя, достатній для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Тому, вважає, що суд правильно зменшив розмір аліментів, метою якого є розподілити кошти рівномірно між дітьми позивача, щоб не обмежувати права жодного із дітей, які знаходяться на його утриманні.
Наголошує, що сума аліментів відповідає сумі, яка витрачається на одну особу, що знаходиться на утримання позивача (двох дітей та дружину), а також він має виділяти кошти на матеріальну допомогу матері та утримання самого себе.
Позивач переконаний, що відповідачка була обізнана про розгляд справи через додаток Дія.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, врахувавши доводи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що після прийняття судом рішення про стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 сімейний стан позивача змінився, ним укладено шлюб з ОСОБА_4 , в якому ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася друга дитина і яку за законом позивач має обов`язок утримувати.
З таким висновком районного суду погоджується апеляційний суд, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

Судом у справі встановлено, що сторони з 05.09.2008 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 30.03.2023 (справа №750/2914/23) (а.с. 10-11). Від шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9).
Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 29.05.2023 з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше мінімального розміру аліментів для дитини відповідного віку, встановленого законодавством, починаючи з 28.04.2023 та до досягнення дитиною повноліття.
02.09.2023 ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_7 (прізвище після державної реєстрації шлюбу - ОСОБА_8 ), що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 12).
Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11.04.2024 (справа №751/2174/24) визнано ОСОБА_1 усиновлювачем ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Зобов`язано Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести зміни до актового запису про народження №1222 від 03.07.2019, вчиненого Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме змінити по батькові дитини з « ОСОБА_6 » на « ІНФОРМАЦІЯ_4 », прізвище, ім`я, дату та місце народження, відомості про матір дитини залишити без змін, видавши нове свідоцтво про народження дитини з урахуванням внесених змін (а.с. 13, 15-18, 22-24).
ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_5 , батьками якого є позивач і ОСОБА_4 , що вбачається з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 14).
ОСОБА_1 є військовослужбовцем, учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_3 , виданого 09.09.2024 (а.с. 20).
За інформацією з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 10.03.2025 ОСОБА_1 отримує стабільний дохід у вигляді виплат військовослужбовцям (код 185) від УПО Чернігівської області, загальний розмір його доходу за період з січня 2024 року по січень 2025 року (включно) становить 539 250 грн (а.с. 21).
За інформацією з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 30.03.2025 ОСОБА_4 за період з першого по четвертий квартал доходу не мала.
Згідно з довідкою Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 03.04.2025 №2172 ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_11 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 25).
За довідкою Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернігівській області (Чернігівське РУ ГУ ДСНС України у Чернігівській області) від 20.03.2025 №70 13 01-1172/70 13 внаслідок пожежі, яка виникла через потрапляння боєприпасів, їх уламків внаслідок бойових дій, вогнем було пошкоджено - зовнішнє облицювання стіни (вагонку) житлового будинку АДРЕСА_1 , власник - ОСОБА_12 (а.с. 19).
Відповідно до копії посвідчення серії НОМЕР_4 від 02.06.2005 мати позивача ОСОБА_13 є пенсіонером за віком, отримує пенсію (а.с. 26).
Відповідачка ОСОБА_2 разом з сином ОСОБА_3 з 25.03.2022 перебувають за кордоном (а.с. 71).

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно із ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-ХІІ та набула чинності для України 27.09.1991, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Частина друга статті 51 Конституції України визначає, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).
Відповідно до п. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу. (ст. 141 СК України)
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Способи виконання батьками обов`язку по утриманню неповнолітньої дитини встановлені ст. 181 СК України та відповідно визначаються за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та\або користування у платника аліментів майн та майнових прав, утому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної власності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонічного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися на дитину, визначається судом.
Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Аналіз положень ст. 192 СК України дає підстави для висновку, що зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: суттєві зміни матеріального та сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Така зміна обставин має настати після того, як суд або батьки (за домовленістю) визначили первісний розмір аліментів, при цьому, вирішуючи спір, суд зобов`язаний застосувати як положення ст. 192 СК України, так і низку інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182, 183 СК України).

Колегія суддів уважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для зменшення розміру аліментів, які стягуються із позивача на користь відповідачки ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 з 1/4 до 1/6 всіх видів заробітку (доходу) щомісячно.
Так, рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 29.05.2023 з позивача стягнуто на користь відповідачки аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше мінімального розміру аліментів для дитини відповідного віку, встановленого законодавством, починаючи з 28.04.2023 та до досягнення дитиною повноліття.
У подальшому, 02.09.2023 ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_7 . 
Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11.04.2024 позивача визнано усиновлювачем ОСОБА_6 (наразі - ОСОБА_15 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_1 народився син ОСОБА_5 . 
ОСОБА_1 на даний час є батьком трьох неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , при цьому ОСОБА_6 та ОСОБА_5 проживають разом з позивачем та знаходяться на його утриманні. 
Наразі з позивача здійснюється стягнення аліментів в примусовому порядку на утримання сина ОСОБА_3 саме у визначеному судовим рішенням розмірі - 1/4 частини доходу.
Тобто, після ухвалення 29.05.2023 Деснянським районним судом м. Чернігова судового рішення, сімейний стан позивача змінився у зв`язку із одруженням та усиновленням і народженням двох дітей: синів ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , що згідно із положеннями ст. 192 СК України є підставою для зміни розміру стягнутих з позивача аліментів.
Вищевказана обставина відповідно до ст. 192 СК України є самостійною підставою для зміни розміру аліментів. Так, конструкція зазначеної статті визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів. Це зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При цьому такі положенні закону не виключають одночасне встановлення обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак зміна сімейного стану є самостійною, незалежною від змін матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Подібні правові висновки щодо застосування вказаної норми СК України викладено у постановах Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі №727/1599/22, від 10 жовтня 2023 року у справі № 6282/2454/22. 
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У цій справі апеляційний суд вважає встановленою наявність підстав для зміни розміру аліментів - зміна сімейного стану, що зумовила зміну матеріального стану. 
Заявниця стверджуючи про збільшення розміру доходу позивача, а отже і про спроможність сплачувати аліменти у визначеному судовим рішенням розмірі, фактично перекладає весь тягар фінансового утримання дитини на батька з огляду на розмір його доходу. Проте суд виходить з того, що обов`язок батьків щодо утримання дитини має бути рівним, а не покладеним лише на платника аліментів. Апеляційний суд наголошує на тому, що розвиток дитини має забезпечуватись не лише за рахунок аліментних платежів, а і за рахунок доходів іншого з батьків. ОСОБА_2 , стверджуючи про значний розмір доходу позивача та можливість сплачувати аліменти у визначеному судовим рішенням розмірі, не надала суду інформації щодо розміру та джерел її доходів, яка б дозволила зробити висновок про співмірність матеріальної участі обох батьків в утриманні сина. При цьому, позивачка є здоровою, працездатною особою та не позбавлена можливості працевлаштуватись, а також має рівні права та обов`язки з утримання спільного сина сторін.

Колегія суддів погоджується з висновком районного суду про те, що розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 1/6 частини доходів позивача урівноважить інтереси всіх дітей. Стягнення аліментів в даному випадку здійснюється у частці від заробітку (доходу) платника, тобто вказаний вид стягнення автоматично регулює розмір стягнень залежно від рівня доходів платника і одночасно забезпечує обов`язкове стягнення аліментів у розмірі, не нижчому від гарантованого мінімального розміру, встановленого на рівні 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Посилання заявниці в апеляційній скарзі на те, що дружина позивача - ОСОБА_1 офіційно працевлаштована є голослівними, за наявною у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 30.03.2025 інформацією ОСОБА_4 за період з першого по четвертий квартал доходу не мала.
Твердження заявниці про те, що її право на справедливий судовий розгляд було порушено, оскільки вона під час розгляду справи перебувала за кордоном, у зв`язку з чим не мала можливості отримувати листи з суду та надати суду докази і навести свої заперечення проти позовних вимог, є безґрунтовними, оскільки принцип права на справедливий суд було дотримано шляхом надання відповідачці права на перегляд заочного рішення суду та його апеляційного оскарження, які здійснені нею безперешкодно.
Відтак, апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про задоволення позову ґрунтується на вимогах закону, рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до приписів ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги ОСОБА_2 без задоволення, а рішення районного суду - без змін.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_19 - залишити без задоволення.
Заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 липня 2025 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуюча О.Є. Мамонова

Судді: Н.В. Висоцька

Н.В. Шитченко