ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/17159/22 Суддя (судді) першої інстанції: Загацька Т.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ганечко О.М.,
суддів Кузьменка В.В.,
Василенка Я.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, в якому просив:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови в переході з пенсії силових структур на цивільну пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 та застосування показника середньої заробітної плати працівників у галузі економіки України в сумі 1197,91 грн. за 2007 рік при призначенні пенсії в 2022 році на підставі заяви від 05.07.2022 та щодо не врахування періодів стажу з 01.08.1986 по 31.12.2021;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити пенсію ОСОБА_1 за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у галузі економіки України за три роки, що передують року звернення, тобто за 2019-2021 роки, на підставі заяви від 05.07.2022 та з врахуванням періодів стажу з 01.08.1986 по 31.12.2001;
Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.10.2022 відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідно до пункту 2 розділу II Закону України від 13.12.2022 № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду», справу № 640/17159/22 передано на розгляд Донецькому окружному адміністративному суду.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 27.02.2025 прийнято до розгляду позовну заяву. Розгляд справи ухвалено проводити спочатку в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 24.04.2025, керуючись ст. 48 КАС України залучено у якості співвідповідача у справі № 640/17159/22 - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області.
В обґрунтування позовних вимог вказано на те, що позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком через недоцільність, а саме: розмір можливої пенсії за віком менший ніж отримувана ним пенсія за вислугу років. Відповідач при відповідному зверненні позивача мав призначити пенсію за віком позивачу з дотриманням статей 27, 40 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в тому числі застосувавши показник середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески за 2019-2021 роки, замість здійснення перерахунку та безпідставного застосування середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2007 рік у розмірі 1197,91 грн.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30 червня 2025 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 12.07.2022 № 262240015960.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.07.2022 № 9861 щодо переходу з пенсії, відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», на пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003, з урахуванням правової оцінки, наданої судом в цьому рішенні.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, при цьому, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору. 
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду в порядку письмового провадження на 25.02.2026.
Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно норм ст. 309 КАС України.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримував пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою від 05.07.2022 № 9861 щодо переходу із закону на закон (з пенсії силових структур на цивільну) на пенсію за віком, згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058.
Відділ з питань перерахунків пенсій № 1 управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, розглянувши звернення позивача від 05.07.2022 щодо призначення пенсії за віком, відмовив в проведенні перерахунку пенсії позивача рішенням від 12.07.2022 № 262240015960 в якому, зокрема повідомив, що пенсійне забезпечення громадян України регламентується Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-1V від 09.07.2003 та іншими нормативно-правовими актами.
Для перерахунку пенсії надані наступні документи скан-копії оригіналів документів: паспорт; довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру; трудова книжка; атестат про зняття з обліку - №1626 від 07.07.2022 (відповідно до якого розмір пенсії становить - 12604,83 грн).
За результатами проведеного перерахунку щодо переходу із закону на закон (з пенсії силових структур на цивільну) на пенсію за віком, згідно Закону 1058 відповідно поданої заяви повідомлено, що при розрахунку пенсія за віком становить - 9787,78 грн, що є меншою за розмір пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення, осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Ураховуючи викладене, в перерахунку пенсії про перерахунок пенсії щодо переходу з пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення, осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на пенсію за віком, відповідно до Закону 1058 відмовити, так як перерахунок проводити недоцільно.
Наведене зумовило позивача на звернення до суду з даним позовом. 
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що в даному випадку, має місце призначення пенсії за віком за іншим законом, а не переведення з одного на інший вид пенсії в межах одного закону, а тому, у відповідача відсутні підстави для застосування до спірних відносин положень частини третьої статті 45 Закону № 1058-IV.
Отже, у випадку, коли особі було призначено пенсію за Законом № 2262-ХІІ, у подальшому, при розрахунку пенсії за віком за Законом № 1058-IV такій особі показник середньої заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком передбачена іншим законом, ніж пенсія за вислугу років.
Натомість, відповідач вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими та необґрунтованими, позаяк дії ГУ ПФУ в Львівській області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії є правомірними та ґрунтується на чинному законодавстві. 
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Статтею 46 Конституції України, визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ), визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.
Також, Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058-IV), визначає, зокрема, принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел.
Відповідно до ст. 7 Закону № 2262-XII та ст. 10 Закону № 1058-IV, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії, призначається один із цих видів за її вибором.
Згідно із частиною третьої статті 45 Закону № 1058-IV, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Частиною п`ятою статті 45 Закону № 1058-IV, встановлено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Частиною третьою статті 45 Закону № 1058-IV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. В цьому випадку показник середньої заробітної плати, який застосовується при визначенні заробітку для обчислення пенсії, має бути незмінним.
Законом № 2262-ХІІ, передбачені інші умови і порядок призначення та обчислення пенсії, зокрема, пенсія за вислугу років визначається у процентному співвідношенні (залежно від вислуги) до розміру грошового забезпечення. При цьому, показник середньої заробітної плати при визначенні грошового забезпечення для обчислення пенсії не застосовується.
Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції було досліджено, що позивачу була призначена пенсія, відповідно до Закону № 2262-ХІІ (згідно протоколів призначення/перерахунку у особливостях визначено: «з 01.01.2002 по 31.01.2024; пенсіонер ДКГ (Призначення та виплата пенсій деяким категоріям громадян) з 01.01.2002 по 07.07.2022), а 05.07.2022 позивач вперше звернувся за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058-ІV.
У даному випадку, суд першої інстанції обґрунтовано виснував, що має місце призначення пенсії за віком за іншим законом, а не переведення з одного на інший вид пенсії в межах одного закону, а тому, у відповідача відсутні підстави для застосування до спірних відносин положень частини третьої статті 45 Закону № 1058-IV. Тод, у випадку, коли особі було призначено пенсію за Законом № 2262-ХІІ, у подальшому, при розрахунку пенсії за віком за Законом № 1058-IV, такій особі показник середньої заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком передбачена іншим законом, ніж пенсія за вислугу років.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції доцільно звернув увагу на те, що спірне рішення відповідача не відповідає критерію вмотивованості, оскільки не містить мотивів його прийняття, зокрема, у ньому не конкретизовано та розшифровано розрахунок пенсії за віком у розмірі 9787,78 грн, не надано пояснень з яких складових цей розрахунок здійснено. 
У разі подання особою, яка має на це право, заяви з клопотанням про вчинення на її користь перерахунку або інших дій, які пенсійний орган повинен розглянути/вирішити/вчинити (по суті), орган влади не має права відмовляти, керуючись при цьому мотивами доцільності або недоцільності.
Якщо суб`єкт владних повноважень вважає вимоги особи такими, що задоволенню не підлягають, він повинен навести чіткі, визначені законодавством підстави для відмови у задоволенні вимог та прийняти рішення про відмову, а не посилатись на будь-які оціночні судження або розрахунки, викладаючи свої висновки у формі роз`яснення чи рекомендацій.
Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення від 12.07.2022 №262240015960, є протиправним та підлягає скасуванню.
Тож, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. 
Доводи апеляційної скарги відповідача не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду та не є підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції. 
Водночас, рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог не переглядається, згідно норм ч. 1 ст. 308 КАС України.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін. 
Судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 червня 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко 

Судді В.В. Кузьменко

Я.М. Василенко