ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/14475/23 Головуючий у 1-й інстанції: Балаклицький А.І.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого Василенка Я.М.,
суддів Ганечко О.М., Кузьменка В.В., 

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина № НОМЕР_1 ) на рішення Київського окружного адміністративного суду від 24.01.2024 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина № НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина № НОМЕР_1 ) щодо нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди за безпосередню участь в бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки оборони, відсічі і стримування збройної агресії) до 100 000, 00 грн., встановлену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, за період з 01.08.2022 по 12.10.2022;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина № НОМЕР_1 ) здійснити нарахування та виплату позивачу додаткової винагороди за безпосередню участь в бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки оборони, відсічі і стримування збройної агресії) до 100 000, 00 грн., встановлену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, за період з 01.08.2022 по 12.10.2022, з урахуванням виплачених сум;
- стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина № НОМЕР_1 ) на користь позивача моральну шкоду в розмірі 50 000, 00 грн.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 24.01.2024 позов задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди за безпосередню участь в бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки оборони, відсічі і стримування збройної агресії) до 100 000, 00 грн (сто тисяч гривень), встановлену Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, за період з 01.08.2022 по 12.10.2022; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_1 ) здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди за безпосередню участь в бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки оборони, відсічі і стримування збройної агресії) до 100 000, 00 грн (сто тисяч гривень), встановлену Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, за період з 01.08.2022 по 12.10.2022, з урахуванням виплачених сум; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина № НОМЕР_1 ) подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині задоволення позовних вимог, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
З метою повного та всебічного встановлення обставин справи, колегією суддів ухвалено рішення про продовження апеляційного розгляду даної справи на розумний строк.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що 23.03.2022 відповідно до наказу № 91-ОС ОСОБА_1 зараховано у списки особового складу та на всі види забезпечення, в тому числі грошового, до ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_1 ).
24.06.2022 майстер-сержанта ОСОБА_1 на підставі розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України від 22.06.2022 № 111/25-1301-Е відряджено до м. Хмельницький до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ), у зв`язку із чим йому було видано посвідчення про відрядження № 257 та проставлені відповідні відмітки.
Відповідно до бойового розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України від 27.06.2022 № 106/гриф, майстер-сержанта ОСОБА_1 , у складі зведеного загону відділу прикордонної служби (тип С) від ІНФОРМАЦІЯ_1 було направлено в оперативне підпорядкування ІНФОРМАЦІЯ_2 та в підпорядкування першого заступника начальника загону-коменданта прикордонної комендатури швидкого реагування ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_3 ).
На виконання бойового розпорядження Головнокомандувача Збройних сил України від 23.06.2022 № 4346, бойового наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 27.06.2022 №106Т та згідно з витягу з журналу бойових дій від 03.07.2022, зведений загін ВПС тип « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у повному складі здійснив марш за маршрутом Хмельницький - Київ- Глухів - Есмань для подальшого виконання бойових завдань.
Починаючи з 06.07.2022 по 12.10.2022 майстер-сержант ОСОБА_1 брав безпосередню участь в бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, що підтверджується виданою довідкою № 2864 від 14.10.2022 командиром військової частини НОМЕР_4 полковником ОСОБА_2 .
Крім того, Есманською селищною радою Шосткинського району Сумської області майстер-сержанту ОСОБА_1 була видана довідка № 07-38/1341 від 08.08.2022 про те, що він дійсно з 03.07.2022 перебував на території Есманської селищної ради.
Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 №75 (в редакції наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 01.06.2022 № 105) Есманська селищна рада Шосткинського району Сумської області включена до переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій.
Командиром зведеного загону ВПС типу «С» полковником ОСОБА_3 подавались рапорти з поіменним списком військовослужбовців, які безпосередньо приймали участь у бойових діях, заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів до командування ІНФОРМАЦІЯ_4, зокрема:
1. Рапорт начальника зведеного загону ВПС типу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » полковника ОСОБА_4 за період з 01.08.2022 по 30.09.2022 з додатком №1 - довідка про безпосередню участь військовослужбовців Зведеного загону від НАДПСУ у виконанні бойових(спеціальних) завдань в районах виконання бойових дій з 01.08.2022 по 31.08.2022 для виплати додаткової винагороди; додаток №2 - довідка про безпосередню участь військовослужбовців Зведеного загону від НАДПСУ у виконанні бойових(спеціальних) завдань в районах виконання бойових дій з 01.09.2022 по 30.09.2022 для виплати додаткової винагороди;
2. Рапорт начальника зведеного загону ВПС типу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » полковника ОСОБА_4 від 17.10.2022 за період з 01.10.2022 по 11.10.2022 з додатком №1 -довідка про безпосередню участь військовослужбовців Зведеного загону від НАДПСУ у виконанні бойових(спеціальних) завдань в районах виконання бойових дій з 01.10.2022 по 11.10.2022 для виплати додаткової винагороди.
Однак, починаючи з серпня 2022 року по 12 жовтня 2022 року ОСОБА_1 на підставі поданих рапортів безпосереднього командування до 130 головного центру зв`язку, автоматизації та захисту інформації ДПСУ не нараховували та не виплатили додаткової грошової винагороди до 100 000 гривень за безпосередню участь в бойових діях, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди за безпосередню участь в бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки оборони, відсічі і стримування збройної агресії) до 100 000, 00 грн., встановлену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, за період з 01.08.2022 по 12.10.2022, позивач звернувся до суду першої інстанції з даним адміністративним позовом.
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що позивач у період з 06.07.2022 по 12.10.2022 безпосередньо брав участь у бойових діях та забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, перебуваючи в районі ведення бойових дій, що підтверджується належними доказами, зокрема довідкою командира військової частини та рапортами командування зведеного загону, а тому відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 він набув право на отримання додаткової винагороди у розмірі до 100 000 грн. пропорційно часу участі у таких діях. Водночас відповідач, отримавши відповідні документи про участь позивача у бойових діях, не здійснив нарахування та виплату зазначеної винагороди, чим допустив протиправну бездіяльність, у зв`язку з чим суд першої інстанції визнав таку бездіяльність протиправною та зобов`язав відповідача нарахувати і виплатити позивачу відповідну додаткову винагороду з урахуванням раніше виплачених сум. Однак, у частині вимоги про стягнення моральної шкоди суд першої інстанції відмовив через відсутність належних доказів заподіяння позивачу моральних страждань та обґрунтування їх розміру.
Апелянт у своїй скарзі зазначає, що підвищена додаткова винагорода у розмірі до 100 000 грн позивачу не була нарахована та виплачена, оскільки під час його перебування у відрядженні до військової частини, до якої він був направлений, командуванням цього органу не було надано до військової частини НОМЕР_1 належних підтверджуючих документів про безпосередню участь позивача у бойових діях або заходах з національної безпеки і оборони, оформлених у порядку та за формою, передбаченими наказом Адміністрації ДПСУ №392-АГ, зокрема довідок за формами додатків 1 та 2 до цього наказу. При цьому, відповідно до пункту 11 зазначеного наказу саме начальник органу, до якого відряджено військовослужбовця, зобов`язаний щомісячно до 5 числа подавати до органу, де військовослужбовець проходить службу та перебуває на грошовому забезпеченні, довідку із зазначенням днів його безпосередньої участі у бойових діях, що є обов`язковою підставою для видання наказу про нарахування і виплату підвищеної винагороди, а оскільки таких документів щодо позивача за спірний період надано не було, у відповідача були відсутні правові підстави для нарахування та виплати зазначеної винагороди, і чинний порядок не передбачає іншого механізму її призначення. 
Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Зазначене узгоджується з позицією, викладеною в п.13.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 № 7, відповідно до якого у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.
Отже, оскільки апелянт у своїй апеляційній скарзі оскаржує судове рішення в частині задоволення позовних вимог, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що саме в цій частині перевіряється законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.
Збройні Сили України та інші військові формування ніким не можуть бути використані для обмеження прав і свобод громадян або з метою повалення конституційного ладу, усунення органів влади чи перешкоджання їх діяльності.
Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Згідно абз. 1 ст. 1-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" законодавство про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей базується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє на даний час.
Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування приписано запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова №168), пунктом 1 якої (із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.2022 №1146, яка застосовується з 01.09.2022) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям, зокрема, Державної прикордонної служби виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Відповідно до п. 2-1 Постанови №168 порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
З метою виконання вимог Постанови №168 та для врегулювання виплат військовослужбовцям Державної прикордонної служби України Адміністрацією Державної прикордонної служби України прийнято наказ від 30.07.2022 №392/0/81-22-АГ "Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168" (далі - Наказ №392-АГ), пунктом 1 якого передбачено, що військовослужбовцям, крім випадків, передбачених цим наказом, які проходять військову службу в Адміністрації Державної прикордонної служби України, регіональних управліннях, органах охорони державного кордону, загонах морської охорони (у тому числі строкову), навчальних закладах, підрозділах спеціального призначення та органах забезпечення (далі - органи Держприкордонслужби) з дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби (у зв`язку із звільненням з військової служби) на період дії воєнного стану щомісячно здійснюється виплата додаткової винагороди в розмірі до 30 тисяч гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання відповідно до законодавства України обов`язків військової служби. Додаткова винагорода збільшується до 100 тисяч гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів.
Відповідно до п. 4 Наказу №392-АГ підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, здійснюється на підставі сукупності наявної інформації у таких документах: 1) бойового наказу (бойового розпорядження); 2) журналу бойових дій (службово-бойових дій, вахтового, навігаційно-вахтового, навігаційного журналу), журналу ведення оперативної обстановки, бойового донесення (підсумкового, термінового, позатермінового) або постової відомості (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); 3) рапорту (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, катерів і кораблів Морської охорони, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.
Пунктом 5 Наказу №392-АГ закріплено, що для військовослужбовців, відряджених до органів військового управління Держприкордонслужби, окрім документів, зазначених у пункті 4 цього наказу, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, додатково підтверджується довідкою за формою, наведеною у додатку 1 до цього наказу, що видається начальником органу Держприкордонслужби, який веде (вів) бойові дії та, до якого для виконання завдань відряджені військовослужбовці, із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі. Для військовослужбовців Держприкордонслужби, які відряджені до органів військового управління (штабів угрупувань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, у підпорядкування яких вони передані, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, підтверджується довідкою, виданою керівником відповідного органу військового управління, з відображенням у ній термінів безпосередньої участі у бойових діях або заходах кожного військовослужбовця. У довідках, передбачених цим пунктом, обов`язково мають зазначатися відомості про підтверджуючі документи, передбачені пунктом 4 цього наказу.
Згідно п. 11 Наказу №392-АГ склад органів і підрозділів Держприкордонслужби, які беруть (брали) участь у бойових діях або заходах у відповідних районах ведення бойових дій, визначаються щомісячно наказом Адміністрації Держприкордонслужби відповідно до рішень (наказів, директив, розпоряджень) Головнокомандувача Збройних Сил України. Інформація про військовослужбовців, відряджених з інших органів та підрозділів Держприкордонслужби, дні їх безпосередньої участі у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, подаються начальниками органів Держприкордонслужби (органів військового управління (штабів угрупувань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, до 5 числа щомісячно (у поточному місяці за попередній) в органи, в яких ці військовослужбовці проходять службу, за формою, наведеною у додатку 2 до цього наказу.
Виплата військовослужбовцям додаткової винагороди здійснюється щомісяця (у поточному місяці за попередній) на підставі наказів начальника (командира) органу Держприкордонслужби, а начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби - на підставі наказів вищих начальників (командирів). До наказу про виплату додаткової винагороди, виходячи з розміру до 100 тисяч гривень на місяць, в обов`язковому порядку додаються узагальнені дані, отримані з документів, передбачених пунктами 4-6 цього наказу (п. 12 Наказу №392-АГ).
У подальшому 09.12.2022 Адміністрацією Державної прикордонної служби України прийнято наказ №628/8/81-22-АГ "Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168" (далі - Наказ №628-АГ), який застосовується з 01.12.2022, пунктом 8 якого передбачено, що інформація про військовослужбовців, відряджених з інших органів та підрозділів Держприкордонслужби, дні їх безпосередньої участі у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, подаються начальниками органів Держприкордонслужби (органів військового управління (штабів угрупувань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, до 5 числа щомісячно (у поточному місяці за попередній) в органи, в яких ці військовослужбовці проходять службу, за формою, наведеною у додатку 2 до цього наказу. 
Отже, військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, розмір додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, збільшується до 100000 грн. на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Як правильно встановлено судом першої інстанції, довідкою № 2864 від 14.10.2022, виданою командиром військової частини НОМЕР_4 полковником ОСОБА_5 на підставі бойового розпорядження Головнокомандувача Збройних сил України від 23.06.2022 № 4346 та бойового наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 27.06.2022 №106Т, підтверджується безпосередня участь ОСОБА_1 у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії у період з 06.07.2022 по 12.10.2022.
Колегія суддів звертає увагу, що доказів щодо визнання вказаної вище довідки недійсною та/або нечинною матеріали справи не містять.
Викладене, на переконання суду апеляційної інстанції, свідчить про те, що позивач набув право на отримання додаткової винагороди, збільшеної до 100 000,00 грн. на місяць, передбаченої Постановою № 168, пропорційно до періодів його участі в бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії у період з 06.07.2022 по 12.10.2022.
Щодо доводів апелянта про те, що підвищена додаткова винагорода позивачу не могла бути нарахована та виплачена у зв`язку з ненаданням командиром підрозділу, до якого він був відряджений, підтверджуючих документів за формами, передбаченими додатками 1 та 2 до наказу Адміністрації ДПСУ №392-АГ, то колегія суддів не бере їх до уваги, оскільки матеріалами справи підтверджено факт безпосередньої участі позивача у бойових діях та заходах із забезпечення національної безпеки і оборони у період з 06.07.2022 по 12.10.2022, що підтверджується довідкою №2864 від 14.10.2022, виданою командиром військової частини НОМЕР_4 , а також іншими документами, зокрема рапортами начальника зведеного загону з поіменними списками військовослужбовців, які брали участь у бойових (спеціальних) завданнях. При цьому, як вже було зазначено вище, зазначена довідка є чинною, її недійсність або скасування відповідачем не доведено. Відповідно до пункту 4 наказу №392-АГ підтвердження безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях здійснюється на підставі сукупності наявної інформації у відповідних документах (зокрема бойових наказах, журналах бойових дій, рапортах командирів), а не виключно довідки за певною формою. Отже, наявність у матеріалах справи документів, що підтверджують участь позивача у бойових діях, свідчить про виникнення у нього права на отримання додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168, а формальні недоліки в організації документообігу між підрозділами Державної прикордонної служби України або ненадання відповідних довідок у встановлені строки не можуть бути підставою для обмеження гарантованого державою права військовослужбовця на отримання належного грошового забезпечення. Таким чином, колегія суддів критично оцінює доводи апелянта, оскільки вони зводяться до посилання на внутрішній порядок документообігу та не спростовують встановленого факту участі позивача у бойових діях і його права на відповідну виплату.
Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що у справі "Рисовський проти України" Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.
Принцип "належного урядування" не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу.
Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.
З урахуванням зазначеного, враховуючи принцип верховенства права, встановлених у ході апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення обставин та здійсненого аналізу чинного законодавства, суд першої інстанції, обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, дійшов до правильного висновку, що позовні вимоги в перевіряємій частині підлягають задоволенню.
Надаючи оцінку всім доводам учасників справи, судова колегія також враховує рішення ЄСПЛ по справі "Ґарсія Руіз проти Іспанії" (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що "…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…".
Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" висновки ЄСПЛ є джерелом права.
Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт незаконності та необґрунтованості рішення суду першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина № НОМЕР_1 ) залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 24.01.2024 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Ганечко О.М.

Кузьменко В.В.