Справа № 347/325/21
Провадження № 2/347/2/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 рокум. Косів
Косівський районний суд, Івано-Франківської області в складі: 
головуючої-судді: Крилюк М.І.,
секретаря: Лазорик Л.В.,
представника позивачки- адвоката Козар Т.В.
представника відповідача – адвоката Краснюка В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Косів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права спільної часткової власності, визнання права власності на частку у майні, призначення грошової компенсації . За позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ 1/6 частки житлового будинку в натурі, - 

В с т а н о в и в:
Позивачка – ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про припинення права спільної часткової власності, визнання права власності на частку у майні, призначення грошової компенсації.
ОСОБА_2 звернувся в суд із позово до ОСОБА_1 про виділ 1/6 частки житлового будинку в натурі.
Ухвалою суду від 07.10.2025 року вирішено об`єднати в одне провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права спільної часткової власності, визнання права власності на частку у майні, призначення грошової компенсації із справою №347/1743/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ 1/6 частки житлового будинку в натурі, присвоївши справі єдиний унікальний номер 347/325/21 (провадження 2/347/3/25).
Позивачка в справі ОСОБА_1 свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати, - ОСОБА_3 . Після смерті матері вона, ОСОБА_1 успадкувала 5/6 частин нерухомого майна у АДРЕСА_1 , отримавши свідоцтво про право на спадщину від 31.12.2004 
Співвласником житлового будинку, господарських будівель і споруд є ОСОБА_2 , якому належить 1/6 частка будівель та споруд зазначеної нерухомості відповідно до договору дарування від 08.08.1986 за Реєстровим № 2071.
У будинку по АДРЕСА_1 , тепер фактично постійно ніхто не проживає. Внаслідок цього будинок псується та руйнується. Будинок збудований ще у 1948 році, тому потребує відповідного утримання та капітального ремонту.
ОСОБА_1 утримує зазначений будинок, проте належність незначної частки іншому співвласнику перешкоджає повноцінному користуванню, володінню та розпорядженню майном. Між ними, як співвласниками цього майна виникають непорозуміння з приводу користування, утримання та збереження цього майна і жодної угоди про спосіб користування ним чи утримання не досягнуто. Домовленостей чи встановленого порядку користування конкретними приміщеннями між ними також не існує.
Вже кілька десятків років ОСОБА_2 фактично не проживає в цьому житловому будинку, взагалі не утримує майно, не здійснює ремонтних робіт. Фактично відповідач збудував неподалік великий житловий будинок, користується суміжною землею.
За матір`ю відповідача в справі, ОСОБА_2 , ОСОБА_4 рахується окремий погосподарський номер за АДРЕСА_1 , який перейшов в спадок , після смерті матері ОСОБА_5 . Окрім того 28.08.2019 за рішенням виконавчого комітету Косівської міської ради №55-1, іншому, як зазначено незавершеному будівництвом житловому будинку ОСОБА_2 присвоєно АДРЕСА_1 . Фактично цей будинок за АДРЕСА_1 збудований ОСОБА_2 . Будинок повністю придатний для проживання, є комплексною спорудою та він і його сім`я у ньому проживають тривалий період часу. Таким чином відповідач та його сім`я мають інші житлові помешкання, де фактично проживають.
На даний час житловий будинок по АДРЕСА_1 потребує капітального та поточного ремонту. Неможливість нею самостійно користуватися і розпоряджатися майном призводить до погіршення стану майна. У будинку по АДРЕСА_1 також зареєстрована її дочка ОСОБА_6 , проте повноцінно там вона проживати не може через невизначеність у реальних частках співвласників та перешкоди ОСОБА_2 . На даний час вона має намір привести будинок у належний стан, зробити відповідні будівельно-ремонтні роботи, щоб зберегти нерухомість. 
З незначною часткою розміром 1/6 у житлі ні ОСОБА_2 , ні його сім`я не зможуть самостійно і повноцінно користуватися нерухомим майном. Фактично склалася ситуація, що відповідач має частку у житлових приміщеннях, що становить 12,9 м. кв. Ця площа є меншою норми житлової площі на одну особу, що становить згідно ст. 47 ЖК УРСР 13,65 кв.м. Тому спільне із відповідачем користування вказаними будівлями та спорудами є неможливим, як і виділення реальної частки у житловому будинку.
Окрім того житловий будинок по АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці за цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,1000 га під кадастровим номером 2623610100:02:011:0365, яка належить їй. Фактично умовою набуття нею особисто цієї земельної ділянки у власність є погодження суміжного землекористування із ОСОБА_2 та його родиною. Житловий будинок, господарські будівлі і споруди в якому їй належить 5/6 частин у власності знаходиться на її власній земельній ділянці з часткою 1/1. 
Згідно висновку інженерно-технічної експертизи № 888 від 27.11.2019 року, експертом встановлено, що в будинковолодінні по АДРЕСА_1 , знаходиться житловий будинок загальною площею 141,9 кв. м., в т. ч. житловою - 77, 4 кв. м. з господарським будівлями і спорудами. Приміщення мезоніну (надбудови другого поверху) не відповідають нормативним вимогам для житлових приміщень.
Загальна вартість об`єкту оцінки житлового будинку з господарським будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 складає: 456 150, 00 грн. При грошовому розподілі будинковолодіння співвласнику 5/6 частки повинна належати 380126,00 грн., а співвласнику 1/6 частки повинна належати 76025,00 грн. А при розподілі житлового будинку співвласнику 1/6 частки повинно належати 23,65 кв. м. загальної площі, що в грошовому еквіваленті складає 65 240,00 грн.
При цьому мінімально необхідна площа для однокімнатної квартири становить 25,62 кв. м. У відповідності до даних технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами загальна площа житлового будинку становить 141,9 кв. м. і в такому випадку частка співвласника 5/6 буде становити 118,25 кв. м., частка 1/6 буде становити 23,62 кв. м.
Експертом розглядались два варіанти розподілу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в частках 5/6 і 1/6, який знаходиться в АДРЕСА_1 з відступом від ідеальних часток для створення окремих квартир з окремими виходами. Відповідно до висновку інженерно-технічної експертизи, для співвласника 1/6 частки неможливо влаштувати ізольовану, з окремим виходом, як мінімум однокімнатну житлову квартиру, яка за своїми показниками (об`ємно-планувальним рішенням, складом приміщень, площею, забезпеченістю інженерним обладнанням тощо) відповідала би чинним вимогам нормативних документів, співвласнику 1/6 частки можливо визначити грошову компенсацію, яка буде складати 76025 гривень.
В досудовому порядку їм із відповідачем ОСОБА_2 не вдалось дійти добровільної згоди та домовленостей, що стало приводом звернення до суду із вказаними позовом. 
ОСОБА_2 в обґрунтування заявлених ним вимог посилається на те, що згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом відповідач ОСОБА_1 є власником 5/6 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 , інші 1/6 частина вказаного будинку належить йому . Загальна площа житлового будинку за адресом: АДРЕСА_1 становить 157,3 кв.м., житлово площа становить 83,8 кв.м.
Між співвласниками виникають спори про порядок користування і володіння даного житлового будинку / будинковолодіння/. Угоди про спосіб виділення позивачу належної йому частки із загального майна не досягнуто. Відповідач ОСОБА_1 зареєстрована в даному будинку /будинковолодінні, проте не проживає в ньому більше 24 років, житловим будинком не користується, позивач ОСОБА_2 зареєстрований в даному житловому будинку з дня свого народження по даний час, користується приміщеннями другого поверху даного будинку.
Вважає, що враховуючи загальну площу житлового будинку - 157,3 м.кв., та житлову площу - 83,80 м.кв. є технічна можливість виділити позивачу ОСОБА_2 в натурі 1/6 частку у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами із незначними відхиленнями від ідеальниної частки та сплати компенсації за перевищення такого відхилення відповідно до запропонованих одного із чотирьох варіантів експерта.
В судовому засіданні представник позивачки-відповідачки ОСОБА_7 , адвокат Козар Т.В. підтримав заявлені вимоги позивачкою з підстав викладених в позовній заяві яку просив задоволити. Вимоги позову ОСОБА_2 вважає безпідставними просить відмовити в їх задоволенні.
Відповідач – позивач ОСОБА_2 вимоги позову ОСОБА_1 заперечує, просить відмовити в їх задоволенні. Заявлені ним позовні вимоги підтримує та просить прийняти рішення суду яким виділити йому в натурі 1/6 частку у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , із незначними відхиленнями від ідеальниної частки та сплати ним компенсації в користь ОСОБА_1 за перевищення такого відхилення відповідно до запропонованих одного із чотирьох варіантів експерта.
Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, експерта ОСОБА_8 , та свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та вивчивши матеріали справи, вважає, що позов ОСОБА_1 є підставним і таким, що підлягає до часткового задоволення а в позові ОСОБА_2 слід відмовити виходячи із наступного: 
В судовому засіданні встановлено, що сторони в справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 являють співвласниками спадкового будинковолодіння по АДРЕСА_1 , а саме після смерті матері ОСОБА_1 успадкувала 5/6 частин нерухомого майна у АДРЕСА_1 , отримавши свідоцтво про право на спадщину від 31.12.2004р а.с.15 т.1 
Іншим співласником вказаного будинковолодіння являється ОСОБА_2 , якому належить 1/6 частка будівель та споруд зазначеної нерухомості відповідно до договору дарування від 08.08.1986 за Реєстровим № 2071 а.с.20-21 т.1 
Сторонами в справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не оспорюється належний їм розмір часток, а саме: 5/6 – ОСОБА_1 та відповідно 1/6 – ОСОБА_2 у вказаному будинковолодінні, що розташоване в АДРЕСА_1 .
Як вбачається із долученого до справи витягу з Реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про зареєстроване право власності за ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 відсутні- а.с. 18-19 том 1
Долученим до справи копією Договору дарування (а.с.20-21 том 1 ) стверджено, що 08.08.1986 року ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_11 та ОСОБА_2 жилий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_3 ( на даний час Степана Бандери) в таких частках : 5/6 – частин жилого будинку ОСОБА_11 і такі господарські та побутові будівлі і споруди: сарай означений у плані летерою М, літня кухня літера – І, огорожа 1-3, відмосток ІУ-У, колодязь №4. 1/6 частина жилого будинку ОСОБА_2 і такі господарську побутові будівлі і споруди: літня кухня означена в плані літерою - В, гараж літерою – Г , два сараї літера –Д, Ж, навіс літера – З, вбиральня літера І.
Долученою до матеріалів справи довідкою №2031 від 29.07.2019 року (а.с.27 том 1) виданою виконкомом Косівської міської ради стверджено , що в АДРЕСА_1 , зареєстровані наступні особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_5 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 . 
Актами обстеження матеріально- побутових умов Косівської міської ради від 30.07.2019 та 07.10.2020 року (а.с.29, 29 том 1) стверджено, що в будинку по АДРЕСА_1 зареєстровано 9 чоловік але фактично там ніхто не проживає.
Довідкою Косівської міської ради за № 589 від 13.10.2020 року (а.с.31 том 1 ) стверджено, що згідно рішення виконавчого комітету Косівської міської ради № 165 від 27.11.1996 року «Про впорядкування нумерації будинків м.Косів» житловому будинку (власник ОСОБА_4 ) присвоєно номер АДРЕСА_1 . Рішенням виконавчого комітету Косівської міської ради №55-1 від 28.08.2019 року незавершеному будівництвом житловому будинку ОСОБА_2 присвоєно АДРЕСА_1 . 
Таким чином встановлено, що предметом спору між сторонами є саме будинковолодіння що розташоване в АДРЕСА_1 в якому 5/6 частки належить – ОСОБА_1 та відповідно 1/6 – ОСОБА_2 у вказаному будинковолодінні.
Житловий будинок по АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці за цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,1000 га під кадастровим номером 2623610100:02:011:0365, яка належить ОСОБА_1 . 
Як вбачається із долученого стороною позивача до матеріалів справи висновку інженерно-технічної експертизи № 888 від 27.11.2019 року (а.с.35-54 том 1) експертом ОСОБА_17 встановлено, що в будинковолодінні по АДРЕСА_1 , знаходиться житловий будинок загальною площею 141,9 кв. м., в т. ч. житловою - 77, 4 кв. м. з господарським будівлями і спорудами. В експлікації до поповерхових планів житлового будинку по АДРЕСА_1 , а також експертному дослідженні, визначено, що будинок складається із першого поверху та мезоніну. Приміщення мезоніну (надбудови другого поверху) не відповідають нормативним вимогам для житлових приміщень. Загальна вартість об`єкту оцінки житлового будинку з господарським будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 складає: 456 150, 00 грн. При грошовому розподілі будинковолодіння співвласнику 5/6 частки повинна належати 380 125,00 грн., а співвласнику 1/6 частки повинна належати 76025,00 грн. А при розподілі житлового будинку співвласнику 1/6 частки повинно належати 23,65 кв. м. загальної площі, що в грошовому еквіваленті складає 65 240,00 грн.
Експертом розглядались два варіанти розподілу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в частках 5/6 і 1/6, який знаходиться в АДРЕСА_1 з відступом від ідеальних часток для створення окремих квартир з окремими виходами. Ці варіанти розподілу житлового будинку запропоновані експертом з відхиленням від чинних вимог нормативних документів у галузі будівництва з необхідністю виконання значних переобладнань у будинку для обох співвласників, здійснення надбудови.
Відповідно до висновку інженерно-технічної експертизи, для співвласника 1/6 частки неможливо влаштувати ізольовану, з окремим виходом, як мінімум однокімнатну житлову квартиру, яка за своїми показниками (об`ємно-планувальним рішенням, складом приміщень, площею, забезпеченістю інженерним обладнанням тощо) відповідала би чинним вимогам нормативних документів, співвласнику 1/6 частки можливо визначити грошову компенсацію, яка буде складати 76025 гривень.
Згідно Технічного звіту 08.12/2020-С-ТЗ (а.с.57-69 том 1 ) про проведення обстеження основних несучих будівель і огороджувальних конструкцій житлового будинку по АДРЕСА_4 з оцінкою їх технічного стану та експлуатаційної придатності на можливість його реконструкції з надбудовою встановлено, що технічний стан основних несучих будівельних і огорожувальних конструкцій обстежуваного об`єкта на час обстеження відповідає вимогам надійності і не загрожує життю та здоров`ю людей, які перебувають на об`єкті або можуть знаходитися поблизу об`єкту, в цілому придатні до експлуатації, але потребують ремонту, який найдоцільніший на цій стадії. Фундамент облаштований на глибину 0.6 м., що не відповідає вимогам ДБНВ. 1.2-2:2006 згідно якого глибина промерзання становить 0.9 м. Враховуючи невідповідність глибини закладання фундаменту це не дозволяє надбудову. Технічно не можливо без втручання в основні та несучі та огороджувальні конструкції та реконструювати даний житловий будинок в межах існуючого архітектурно-планувального рішення для влаштування окремих ізольованих квартир.
Відповідно до Технічного звіту з інженерно-геологічних вишукувань за об`єктом «Інженерно-геологічні дослідження грунтів основи фундаментів житлового будинку по АДРЕСА_1 » (а.с.73-81 том 1 ) за договором 43.12/20 з урахуванням рівня грунтових вод в період інтенсивних дощів та паводків і при сніготаненні на основі фундаментів можлива поява води типу «верховодка». Фундаменти будівлі двошарові Перший шар від цоколя до глибини 0,25 м., від поверхні землі-бетонний загальною товщиною до 0,65м. другий нижче бутового каменю товщиною 0,35м. не зцементований, пересипаний глинистим ґрунтом . Загальна товщина фундаменту в землі складає до 60 см., що не відповідає нормативній глибині промерзання ґрунтів. 
Наведеними висновками технічних звітів підтверджено, неможливість проведення добудов без втручання в основні та несучі та огороджувальні конструкції та реконструювати даний спірний житловий будинок в межах існуючого архітектурно-планувального рішення для влаштування окремих ізольованих квартир.
З незначною часткою 1/6 у житлі ні ОСОБА_2 , ні його сім`я не зможуть самостійно і повноцінно користуватися нерухомим майном. Фактично склалася ситуація, що відповідач має частку у житлових приміщеннях, що становить 12,9 м. кв. Ця площа є меншою норми житлової площі на одну особу, що становить згідно ст. 47 ЖК УРСР - 13,65 кв.м. Тому спільне із відповідачем користування вказаними будівлями та спорудами є неможливим, як і виділення реальної частки у житловому будинку.
Ухвалою Косівського районного суду від 18.10.2024 року на часткове задоволення клопотання представника відповідача ОСОБА_2 – адвоката Дяків Д.І. було призначено судову оціночно-будівельну експертизу, яка була предметом апеляційного розгляду згідно поданої ОСОБА_18 апеляційної скарги.
Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 27.11.2024 року (а.с.109-111 том 2) апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах якого діє адвокат Дяків Д.І. залишено без задоволення а ухвалу Косівського районного суду від 18.10.2024 року – без змін. 
Згідно повідомлення Івано-Франківського відділення Київського НДІСЕ від 18.06.2025 року (а.с.134, 138 том 2) у зв`язку із неоплатою вартості виконання судової будівельно-технічної експертизи №1184/24-28 відповідно до рахунку від 02.04.2025 року №1373 який був направлений визначеному Ухвалою платнику – така залишена без виконання.
Ухвалою суду від 20.06.2025 року а.с.135 том 2 провадження в справі було поновлено. 
Сторонам в справі було роз`яснено зміст ст. 109 ЦПК України, якою передбачено, у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.
В свою чергу ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 про виділ в натурі 1/6 частки житлового будинку за адресою в АДРЕСА_1 (а.с.169-173 том 2) 
В підтвердження та обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_2 долучив до справи висновок експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи №15/09/25 від 15.09.2025 (а.с.12-64 том 3) із запропонованими експертом варіантами виділу часток сторін в натурі, які не є ідеальними.
Визначені експертом Худак М. варіанти щодо проведення розподілу спірного будинковолодіння суд не бере до уваги оскільки ОСОБА_2 будучи попередженим про наслідки ухилення від проведення експертизи за вимогами ст.109 ЦПК України, допустив ухилення від проведення призначеної судом експертизи ухвалою суду від 18.10.2024 року, не провівши оплату а натомість самостійно замовив іншу експертизу проведення якої виконано експертом ОСОБА_8 .
В судовому засіданні експерт ОСОБА_19 підтримав складений ним на замовлення відповідача-позивача ОСОБА_2 висновок від 15.09.2025 року та після дослідження об`єкта нерухомості було визначено 4 варіанти розподілу -виділення співласникам належні їм частки в розмірі 1/6 – ОСОБА_2 та відповідно 5/6 ОСОБА_1 у вказаному будинковолодінні із мінімальними відхиленнями від ідеальних їх часток. Також було визначено вартість вказаного спірного будинковолодіння. 
Свідок ОСОБА_10 пояснив, що він проживає по АДРЕСА_5 . Сім`ю ОСОБА_20 знає давно, та йому відомо, що ОСОБА_21 проживає у побудованому ним житловому будинку а ОСОБА_22 з дитинства і по даний час проживала по АДРЕСА_1 . 
Свідок ОСОБА_9 ствердив , що він проживає через дорогу від ОСОБА_2 , та йому відомо, що ОСОБА_2 проживає на даний час у власному житловому будинку, поруч із спадковим будинковолодіння. Біля спадкового будинку не зносились ніякі споруди чи будови. Про розмір належності сторонам часток в спадковому будинковолодінні йому нічого не відомо.
Як вбачається із викладених обґрунтувань ОСОБА_1 у відзиві на позовну заяву ОСОБА_23 (а.с.76-83 том 3) ОСОБА_2 у справі № 347/824/21 оспорював договір дарування та повідомляв, що не знав про цей договір і його не підписував. ОСОБА_2 двічі клопотав про проведення почеркознавчих експертиз за його ж замовленнями у різний час та різних експертних установах, стверджуючи в судових засіданнях, що він не підписував договору дарування. Висновком почеркознавчої експертизи експерта Івано-Франківського НДЕКЦ, а у подальшому висновком експертів почеркознавців Львівського НДІСЕ № 312-Е від 06.05.2022 року підтверджено, що договір таки підписував ОСОБА_2 . Після чого за заявою ОСОБА_2 позов у справі № 347/824/21 залишено без розгляду, підтвердженням чого є копія ухвали суду від 22.06.2022 року а.с.89-90 том 3. 
Отримавши ще у 2020 році у своє розпорядження висновок інженерної будівельно-технічної експертизи № 888 за 2019 рік, ОСОБА_2 лише у 2024 році заявив клопотання про проведення повторної будівельно-технічної та оціночної експертизи після тривалого розгляду справи. Коли його клопотання задовольнили частково, подав апеляційну скаргу, яку апеляційним судом залишено без задоволення. Маючи чинну ухвалу суду про проведення оціночної експертизи ухилився від її проведення.
Відповідно до Технічного звіту (а.с.120-136 том 3) на основі обстеження та проведення розрахунку відсотку зносу основних будівельних і огороджувальних конструкцій підвалу житлового будинку по АДРЕСА_1 встановлено: відсоток зносу основних будівельних і огороджувальних конструкцій обстежуваного об`єкта – фундаменту 83% та перекриття 82% : несучих конструктивних елементів – аварійний, а несучих – дуже хиткий. 
Упродовж тривалих років, за відсутності між співвласниками згоди щодо утримання та проведення ремонтних робіт спірний житловий будинок по АДРЕСА_1 зазнає руйнувань конструкцій будинку.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Статтею 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.
У статті 316 ЦК України передбачено що правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Частиною першою статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства (частини перша, друга статті 319 ЦК України).
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Відповідно до частин першої-третьої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Відповідно до статті 183 ЦК України подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.
У статті 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.
Тобто стаття 365 ЦК України передбачає реалізацію права співвласників на припинення права власності одного із співвласників на його частку в спільному майні за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але можуть бути застосовані за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.
Таким чином, при вирішенні позову, пред`явленого на підставі статті 365 ЦК України, визначальним для прийняття судом рішення є встановлення обставини про те, що припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників не завдасть шкоди особі, право власності на частку якої припиняється, а визначення істотності шкоди, яка може бути завдана співвласнику, право якого припиняється, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та технічних характеристик об`єкта, який є спільним майном.
Таке тлумачення відповідає сталій судовій практиці щодо застосування положень статті 365 ЦК України про примусове припинення частки у спільному майні, що викладено у постановах Верховного Суду від 31 січня 2019 року в справі № 219/1551/17, від 27 квітня 2021 року в справі № 524/2579/18, від 29 січня 2021 року в справі № 629/511/17, від 24 листопада 2021 року в справі № 754/16751/18.
Аналогічні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року в справі № 908/1754/17, у постанові Верховного Суду від 14 квітня 2021 року в справі № 344/120/16 та у постановах Верховного Суду України від 16 січня 2012 року в справі № 6-81цс11, від 02 липня 2014 року в справі № 6-68цс14, від 23 листопада 2016 року в справі № 6-1943цс16.
У постановах Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 760/8958/15, від 01 червня 2023 року у справі № 344/2399/21, від 11 грудня 2023 року у справі № 442/7979/21, від 10 січня 2024 року у справі № 344/6767/14 зазначено, що висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному окремому випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном. Суд при розгляді справи повинен перевіряти, чи не будуть порушені інтереси й заподіяна шкода (майнова або немайнова) внаслідок припинення права на частку.
Таким чином, у справі, яка переглядається, для припинення права на частку у спільному майні на підставі позову іншого співвласника суду необхідно встановити наявність хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, тобто чи є відповідна частка незначною і не може бути виділена в натурі, або річ неподільною, або спільне володіння і користування майном є неможливим, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачами вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 просила припинити право власності ОСОБА_1 на 1/6 частки спірного житлового будинку що в АДРЕСА_1 на підставі статті 365 ЦК України, стягнувши з неї вартість такої частки, та визнати за нею право власності на 1/6 частки зазначеного нерухомого майна, посилаючись на те, що частка відповідача ОСОБА_2 у спільному майні є незначною, виділ частки якого у натурі є неможливий, припинення права на частку не завдасть істотної шкоди його правам та інтересам, оскільки він має інше житлове приміщення в якому фактично проживає разом із сім`єю.
Установивши, частка ОСОБА_2 є незначною та не може бути виділена в окремий об`єкт нерухомого майна; спільне користування житловим будинком є неможливим; у фактичному користуванні сім`ї відповідача наявне інше нерухоме майно, а саме: будинковолодіння за АДРЕСА_6 та АДРЕСА_1 ; припинення права на частку не завдасть істотної шкоди правам та інтересам ОСОБА_2 ; ОСОБА_1 внесла 13.01.2026 року на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України у Івано-Франкіській області (код отримувача 26289647 , банк ДКСУ м. Київ, код банку отримувача МФО 820172 рахунок отримувача - UA158201720355259002000002265 грошову компенсацію вартості 1/6 частки житлового будинку, літньої кухні, криниці, огорожі, вимощення, що за адресою: АДРЕСА_1 - 76 025 грн(сімдесят шість тисяч двадцять п`ять гривень), що відповідає реальній ринковій вартості 1/6 частки спірного нерухомого майна, що є правовою підставою для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Також суд бере до уваги той факт, що між сторонами по даний час не досягнуто згоди та не вирішено питання щодо користування земельної ділянки, відповідно до належних їм часток в будинковолодінні, необхідної для його обслуговування, а саме щодо проходу чи заїзду. 
Верховний Суд у своїй постанові від 06 грудня 2024 року у справі № 161/4599/20 (провадження № 61-1921св24) вказав наступне: «Верховний Суд відхиляє посилання у касаційній скарзі на те, що, недопустимим є поєднання конструкції позову про припинення права на частку (стаття 365 ЦК України) та визнання права (пункт 1 частини другої статті 16 ЦК України) одночасно, оскільки стаття 365 ЦК України регулює правовідносини щодо припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.
Оскільки реалізація співвласником свого суб`єктивного права, передбаченого зазначеною статтею (подання відповідного позову з доведенням обставин, передбачених частиною першою статті 365 ЦК України, внесення вартості частки відповідача на депозитний рахунок суду), спрямована не лише на припинення правовідношення спільної власності (пункт 7 частини другої статті 16 ЦК України), а саме на набуття відповідного права за рахунок припинення права власності іншого співвласника, що передбачене пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України (визнання права).
Набуття права власності позивачки на припинену частку відповідача у спільному майні в порядку статті 365 ЦПК України відповідає визначеній частиною п`ятою статті 11 ЦК України підставі виникнення цивільних прав та обов`язків.
Тобто за умови доведення наявності підстав, передбачених частинами першою та другою статті 365 ЦК України, для припинення права на частку у спільному майні, право відповідача на таку частку підлягає припиненню. З метою уникнення ситуації правової невизначеності, недопущення спору при проведенні державної реєстрації права власності за позивачем судам доцільно задовольняти одночасно з вимогою про припинення права власності на частку у спільному майні й заявлену вимогу про визнання права власності на неї за співвласником, який попередньо вніс на депозитний рахунок вартість спірної частки (постанова Об`єднаної палати Верховного Суду від 09 вересня 2024 року у справі № 671/1543/21)».
З огляду на викладене суд вважає, що позивач ОСОБА_1 обрала належний спосіб захисту та дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення заявлених нею позовних вимог.
Разом із тим суд вважає за доцільне взяти до уваги за висновком експерта №15/09/25 від 15.09.2025 року (а.с. 50 том 3) визначену вартість 1/6 частки нерухомого майна співвласника ОСОБА_2 в оціночній вартості нерухомого майна якого складає 174 163,30 грн., оскільки вказана справа протягом тривалого часу перебуває в провадженні суду а відтак попередня визначена вартість експертом ОСОБА_24 є значно нижчою а ніж від визначеної ринкової вартості в будинковолодінні на даний час визначеної експертом Худак М. Тому саме із вказаних міркувань судом взято до уваги Висновок експерта №15/09/25 від 15.09.2025 року (а.с. 50 том 3) ОСОБА_25 , що стосується проведеної ним оцінки станом на 15.09.2025року для визначення різниці грошової компенсації. 
Позивачкою ОСОБА_1 внесено грошову компенсацію вартості 1/6 частки житлового будинку, літньої кухні, криниці, огорожі, вимощення, що за адресою: АДРЕСА_1 на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України у Івано-Франкіській області (код отримувача 26289647 , банк ДКСУ м. Київ, код банку отримувача МФО 820172 рахунок отримувача - UA158201720355259002000002265 - 76 025 грн
Таким чином суд вважає за доцільне стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 , 98 138, 30 грн. різниці у вартості 1/6 частки житлового будинку, літньої кухні, криниці, огорожі, вимощення, що за адресою: АДРЕСА_1 .
Щодо стосується заявлених вимог ОСОБА_2 про виділ 1/6 частки житлового будинку в натурі, то в цій частині в позові слід відмовити враховуючи той факт, що останньому належить мізерна частка у житлі, а саме 1/6, що унеможливлює його нормальне проживання, користування та подальше розпорядження житлом та майном. Встановлено що фактично позивач- відповідач ОСОБА_2 із сім`єю проживає в іншому житлі, забезпечений житлом, його сім`я постійно не проживає у спірному будинку за АДРЕСА_1 підтвердження чого є фотознімки при проведенні експертиз , він не утримує належно нерухоме майно, порушує права іншого співвласника. При реальному розподілі житлового будинку по АДРЕСА_1 , з виділенням приміщень відповідачу, відбудеться зміна часток співвласників. Виділення ОСОБА_2 приміщень для однокімнатної квартири без зміни часток у власності є неможливим, і таке виділення потребує робіт з переобладнання та перепланування, надбудови з відхиленням від нормативних вимог. Будівельні роботи по реконструкції, перебудові потребують втручання до конструкцій та інженерних систем загального користування житлового будинку. Роботи по піднятті та перебудові другого поверху є неможливими бо суперечитимуть будівельним нормам.
З часу набуття права на 1/6 частину в будинковолодінні ОСОБА_2 не вчинив жодних дій, які б свідчили про намір реального розподілу цього спірного будинковолодіння, наміру перепланування та здійснення будівельних робіт. Він не подавав декларацій про початок виконання робіт, не отримував відповідних проектних та дозвільних документів щодо реального розподілу, застосування архітектурно-планувальних рішень. Фактично відповідач протягом 33 років не вчинив жодних дій які свідчили б про ймовірний розподіл будинковолодіння, прояв майнового інтересу у вирішенні майнового спору чи питання власності. Припинення права власності на незначну частку у праві власності на нерухоме майно не завдасть істотної шкоди відповідачу чи членам його сім`ї.
За наведених підстав вимоги позову ОСОБА_2 є не доведеними та не підлягають задоволенню. 
На підставі наведеного ст.ст.316-319, 321, 328, 355, 392, 1216, 1217, 1297 ЦК України та керуючись ст.ст. 263-265, 268 ЦПК України, суд,-
В и р і ш и в: 
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права спільної часткової власності, визнання права власності на частку у майні, призначення грошової компенсації задоволити частково.
Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , у 1/6 частці житлового будинку, літньої кухні, криниці, огорожі, вимощення, що за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , право власності на 1/6 частки житлового будинку, літньої кухні, криниці, огорожі, вимощення, що за адресою: АДРЕСА_1 .
Виплатити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 грошову компенсацію вартості 1/6 частки житлового будинку, літньої кухні, криниці, огорожі, вимощення, що за адресою: АДРЕСА_1 з депозитного рахунку Територіального управління Державної судової адміністрації України у Івано-Франкіській області (код отримувача 26289647 , банк ДКСУ м. Київ, код банку отримувача МФО 820172 рахунок отримувача - UA158201720355259002000002265 внесені 13.01.2026 року ОСОБА_1 - 76 025 грн(сімдесят шість тисяч двадцять п`ять гривень).
Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , жительки АДРЕСА_4 в користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_1 , жителю АДРЕСА_1 98 138, 30 грн. (дев`яносто вісім тисяч сто тридцять вісім гривень 30 копійок) різниці у вартості 1/6 частки житлового будинку, літньої кухні, криниці, огорожі, вимощення, що за адресою: АДРЕСА_1 .
В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ 1/6 частки житлового будинку в натурі - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: Крилюк М.І.