Справа № 706/449/26 
2-а/706/4/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2026 року м. Христинівка

Христинівський районний суд Черкаської області у складі:
головуючої судді Школьної А.В., 
за участю секретаря судового засідання Самсоненко А.П., 
позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Христинівка Черкаської області справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, 

ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі по тексту також ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідач 1), ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі по тексту також ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідач 2), у якому просить скасувати постанову, винесену відповідачем 2 у справі про адміністративне правопорушення, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та стягнути судові витрати. 
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 25.02.2026 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення №3.АП/19-2026 за те, що він не з`явився за сформованою 21.12.2025 повісткою про виклик № 6091212 о 14 год 00 хв 03.01.2026 до ІНФОРМАЦІЯ_5 для уточнення даних. Повістка була направлена за місцем реєстрації позивача: АДРЕСА_1 , та повернута відправнику з відміткою «одержувач відсутній за вказаною адресою», що відповідно до постанови КМУ №560 є належним повідомленням оповіщення військовозобов`язаного про виклик. Протокол складений за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Із правопорушенням позивач не погодився, зазначив, що відповідальність за неприбуття за повісткою настає за ст. 210 КУпАП, а не за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, як помилково вказано у протоколі, а також пояснив, що за адресою реєстрації він не проживає, а мешкає за адресою, що вказана у військово – обліковому документі, на підтвердження чого надав роздруківку із «Резерв+». У зв`язку із чим просив провадження у справі закрити.
11.03.2026 позивач у відділенні зв`язку «Укрпошта» отримав постанову №3.АП/19-2026 від 02.03.2026, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за вказане вище правопорушення та за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП накладено штраф у розмірі 17 000 грн.
Прийняту відповідачем 2 постанову позивач вважає протиправною та просить скасувати з огляду на те, що він не був належним чином повідомленим про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_5 на 14 год 00 хв 03.01.2026, а тому не порушував абз. 2 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», абз. 1 п. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» та пп. 2 п. 1 Правил військового обліку, оскільки місце його реєстрації: АДРЕСА_1 , не є місцем його проживання, про що було відомо відповідачу 2. Адже 18.05.2025 т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення №630, де в графі «фактично проживає» зазначена адреса: АДРЕСА_2 . Окрім того, 10.12.2025 позивач при уточнені даних зазначив таку ж адресу фактичного місця проживання. 
Зазначені обставини, незважаючи на доданий до протоколу військово – обліковий документ, не були враховані посадовою особою відповідача 2, у зв`язку із чим, на переконання позивача, винесена за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП постанова підлягає до скасування як протиправна. 
Ухвалою судді Христинівського районного суду Черкаської області від 27.03.2026 позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення залишено без руху. Надано позивачу 10 – денний строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання доказів поважності пропуску строку звернення до суду із адміністративним позовом.
На виконання ухвали суду позивачем 03.04.2026 надіслано уточнену позовну заяву.
Постановленою Христинівським районним судом Черкаської області 06.04.2026 ухвалою причини пропуску строку звернення до суду визнано поважними, поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, встановлених для окремих категорій термінових адміністративних справ, визначених § 2 Глави 11 Розділу ІІ КАС України, з повідомленням сторін. 
Відповідачі правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористалися, заперечень проти позову та доказів правомірності ухваленого рішення суду не подали. Будь – яких заяв, клопотань від ІНФОРМАЦІЯ_1 , як і від ІНФОРМАЦІЯ_2 до суду не надходило.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 просив позов задовольнити з мотивів викладених у позовній заяві. Зазначив, що відповідач не надав доказів належного сповіщення про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_6 у визначені в повістці дату та час, а тому його притягнення до адміністративної відповідальності є протиправним. Окремо зазначив, що нез`явлення за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_7 є правопорушенням, що тягне за собою відповідальність за ст. 210 КУпАП, а не за ст. 210-3 КУпАП, як то вказано в оскаржуваній постанові, що на думку позивача, є окремою підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень. 
Представники відповідача 1 та відповідача 2 у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Відповідно до ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого належним чином, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а тому суд прийняв рішення про розгляд справи за відсутності представників відповідачів. 
У судовому засіданні 17.04.2026 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та повідомив присутніх, що оголошення судового рішення відбудеться о 16 год 30 хв 20.04.2026.
Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із такого.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
За змістом вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, відповідно до ст. 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту скоєння особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.
Суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої вона винесена.
Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.
У контексті наведеного слід зауважити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.
Така правова позиція узгоджується з позиціями, що викладені у постановах Верховного Суду від 30.05.2018 року у справі № 337/3389/16, від 17.07.2019 року у справі № 295/3099/17 та від 05.03.2020 року у справі № 607/7987/17.
Згідно зі ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Диспозиція частини першої статті 210-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
За приписами частини третьої статті 210-1 КУпАП адміністративній відповідальності підлягає особа за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.
Згідно з приміткою до ст. 210 КУпАП, положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.
Норма частини третьої статті 210-1 КУпАП є бланкетною, а тому при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.
За змістом ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014 – після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».
Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та діє до теперішнього часу.
Згідно з Указом Президента України № 65/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової та мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань оголошено проведення загальної мобілізації, яка триває по цей час.
Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації
Так, згідно абз. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.
Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк. У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.
Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210-1 КУпАП, складає, у тому числі, неявка військовозобов`язаного за викликом без поважних причин до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці. 
А тому суд відхиляє доводи позивача про неправильність кваліфікації поставленого йому у провину діяння. 
Судом встановлено, що позивач у справі – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_9 . 
25.02.2026 офіцером відділення рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення №3.АП/19-2026 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. 
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення слідує, що 25.02.2026 близько 9 год 25 хв військовозобов`язаний громадянин ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_5 для з`ясування обставин виявленого у нього порушення правил військового обліку додатку «Резерв+». За допомогою АІТС «Оберіг» було встановлено, що 21.12.2025 на ОСОБА_1 була сформована та направлена через Укрпошту за адресою його проживання: АДРЕСА_1 , повістка №6091212 про виклик на 14 год 00 хв 03.01.2026 до ІНФОРМАЦІЯ_5 . 
Згідно трекінгу поштового відправлення Укрпошти №R067063395665 лист було прийнято відділенням пошти 23.12.2025, відмічено як «прийнято» та 30.12.2025 повернуто відправнику з відміткою «одержувач відсутній за вказаною адресою», що відповідно до постанови КМУ №560 від 16.05.2024 є належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_5 . 
03.01.2026 о 14 год 00 хв військовозобов`язаний ОСОБА_1 не прибув за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_5 в триденний термін, причини неявки в семиденний термін не повідомив, чим порушив вимоги ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» та пп. 2 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою КМУ №1487 від 30.12.2022, Указ Президента України №64/2022 від 24.02.2022 та №69/2022 від 24.02.2022. 
11.02.2026 в АІТС «Оберіг» було сформовано та направлено звернення до Національної поліції України про доставку ОСОБА_1 до ТЦК та СП як порушника правил військового обліку. 
У ході складання адміністративного протоколу №3.АП/19-2026 ОСОБА_1 надав пояснення щодо причин неявки 03.01.2026 за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_6 , зазначивши, що про направлену за місцем реєстрації повістки йому не було відомо, оскільки він фактично проживає за іншою адресою, яка вказана у військово – обліковому документі. 
Дії ОСОБА_1 посадова особа ІНФОРМАЦІЯ_6 кваліфікувала за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та повідомила, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться об 11 год 00 хв 02 березня 2026 року. Про обізнаність щодо дати та часу розгляду справи ОСОБА_1 свідчить наявний в протоколі підпис позивача. 
Розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 відбувся 02.03.2026 без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 02.03.2026 прийнято постанову, якою на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 17 000 грн. 
У оскаржуваній постанові від 02.03.2026 т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 стверджує про порушення ОСОБА_1 вимог ч. 10, ч. 1-3 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», абз. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», пп. 2, 4 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою КМУ №1487 від 30.12.2022, п. 17-1 ч. 1 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» під час дії воєнного стану та триваючої мобілізації, тобто, уточнення військово – облікових даних пов`язано із мобілізаційними заходами під час дії воєнного стану та триваючої мобілізації. 
На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відповідачі суду будь –яких доказів не надали. 
Із дослідженого судом протоколу про адміністративне правопорушення №3.АП/19-2026 від 25.02.2026 встановлено, що на підтвердження винуватості позивача у вчинені адміністративного проступку, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_5 зібрано такі докази: копію поштового листа з повісткою №6091212 на ім`я ОСОБА_1 про виклик на 14 год 03.01.2026 до ІНФОРМАЦІЯ_5 та довідку про повернення; копію паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_1 , витяг трекінгу Укрпошта №R067063395665, копію книги відвідувачів ІНФОРМАЦІЯ_6 станом на 03.01.2026, роздруківку військово – облікового документу із застосунку «Оберіг».
Як слідує із протоколу про адміністративне правопорушення та оскаржуваної постанови, повістка про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_5 скерована позивачу за зареєстрованим місцем його проживання: АДРЕСА_1 , та повернута відправнику із відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою. 
Згідно військово – облікового документу, сформованого 12.12.2025 у «Резерв+», ОСОБА_1 є військовозобов`язаним та перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_10 . Дата уточнення даних – 10.12.2025. Адреса проживання, з урахуванням уточнених даних – АДРЕСА_2 .
Такого ж змісту інформація щодо місця проживання військовозобов`язаного ОСОБА_1 міститься у сформованому 25.02.2026 військово – обліковому документі із «Резерв+».
На підтвердження обізнаності відповідача 2 щодо фактичного місця проживання позивача, останній надав суду копію складеного щодо нього 18.05.2025 протоколу про адміністративне правопорушення №630 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, де місце проживання значиться АДРЕСА_2 .
Оцінюючи наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, як неявка військовозобов`язаного за повісткою до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, суд виходить із таких положень чинного законодавства. 
Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадянин, у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.
Згідно з положеннями ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.
Аналогічні обов`язки на військовозобов`язаних, призовників та резервістів покладає п.п. 2 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022.
Порядок виклику громадян до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки урегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, якою затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі по тексту – Порядок №560).
Згідно із приписами пункту 34 Порядку №560 повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ може бути надіслана зазначеними органами військового управління (органами) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, у тому числі адреси місця проживання.
У разі коли резервіст або військовозобов`язаний уточнив свої облікові дані після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, повістка може надсилатися на адресу місця проживання, зазначену резервістом або військовозобов`язаним під час уточнення облікових даних.
У разі неуточнення протягом 60 днів резервістом або військовозобов`язаним своєї адреси місця проживання повістка може надсилатися на його адресу зареєстрованого/задекларованого місця проживання.
Повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ надсилається адресату протягом 48 годин після підпису повістки відповідним керівником. При цьому день явки за викликом резервіста або військовозобов`язаного з населеного пункту, що є адміністративним центром області, визначається протягом семи діб, а з інших населених пунктів - протягом десяти діб від дня надсилання повістки засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення.
Належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ , у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку, є:
день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;
день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;
день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання (пункт 41 Порядку № 560).
Тобто скерування повістки за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання військовозобов`язаного може розцінюватися як належне сповіщення лише у випадку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
Матеріали даної справи свідчать, що позивач ОСОБА_1 уточнив свої військово – облікові дані до дати формування повістки №6091212 про виклик, повідомив місце свого фактичного проживання, яке різниться від задекларованого, а тому ІНФОРМАЦІЯ_11 повістку про виклик військовозобов`язаного мав за обов`язок скеровувати за повідомленою позивачем адресою. 
Надсилання повістки про виклик за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання позивача та її повернення через відсутність адресата, за умови уточнення позивачем військово – облікових даних, не є належним оповіщенням військовозобов`язаного ОСОБА_1 .
З огляду на те, що повістка не була вручена позивачу у спосіб визначений чинним законодавством, ОСОБА_1 не був обізнаний про необхідність явки о 14 год 00 хв 03.01.2026, в його діях суд не вбачає складу правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП – неявка військовозобов`язаного за викликом без поважних причин до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
З огляду на викладене, враховуючи, що відповідачі не надали доказів на підтвердження факту вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, суд доходить висновку, що постанова т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_3 від 02 березня 2026 року №3.АП/19-2026 є протиправною та підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.
За змістом ч. 1 ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки від 13.03.2026, ОСОБА_1 за подачу позову до суду сплатив судовий збір у розмірі 1 331 грн 50 коп, замість необхідної суми 665,60 грн. Тому з відповідача 1, який є розпорядником бюджетних коштів, за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 665,60 грн, а решту суми в розмірі 665,90 грн – повернути позивачу із бюджету.
На підставі викладеного, керуючись ст. 7, 245, 247, 251, 252, 258, 268, 280, 285, 287 – 289 КУпАП, ст. 2, 5, 9, 14, 19, 72, 77, 90, 139, 246, 250, 268 – 272, 286 КАС України, суд 

УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, задовольнити.
Скасувати постанову тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_3 №3.АП/19-2026 від 02 березня 2026 року у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 – 1 КУпАП про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 – 1 КУпАП закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань із ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Повернути ОСОБА_1 переплачений за подання позовної заяви судовий збір згідно квитанції до платіжної інструкції від 13.03.2026 у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 90 копійок. 
Повернення сплаченої суми судового збору необхідно здійснити в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики на банківський рахунок позивача ОСОБА_1 .
Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складання судового рішення.
Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду складене та проголошене 20 квітня 2026 року. 

Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП – НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .
Відповідач 1 – ІНФОРМАЦІЯ_12 , ЄДРПОУ – НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 .
Відповідач 2 – ІНФОРМАЦІЯ_13 , ЄДРПОУ – НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_4 .

Суддя     Альона ШКОЛЬНА