Справа № 309/3892/25 
Провадження № 1-кп/309/298/25

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2026 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 , 
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м Хуст кримінальне провадження№12025070000000447 від 17.10.2025 стосовно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, раніше не судимого, 
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 240 КК України, 
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, раніше не судимого, 
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 240 КК України, та
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та мешканця АДРЕСА_3 , громадянина України, одруженого, раніше не судимого, 
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 240 КК України, -
В С Т А Н О В И В:

У провадження Хустського районного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025070000000447 від 17.10.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.240 КК України
Згідно обвинувального акту, ОСОБА_10 , обвинувачується в тому, що в період часу з січня 2025 року по 25 липня 2025 року, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи наслідки у вигляді порушення встановлених правил охорони та використання надр, переслідуючи корисливий мотив, з метою незаконного збагачення, за попередньою змовою в групі з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , та іншими особами, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, у порушення вимог ст.ст. 19, 28, 51 Кодексу України «Про надра», ст. ст. 40, 51 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. 86, 88, 89 Водного кодексу України, здійснив в руслі річки Тиса що на території Вишківської об`єднаної територіальної громади, Хустського району Закарпатської області, незаконний видобуток корисної копалини загальнодержавного значення піщано-гравійної сировини, при наступних обставинах.
Так, відповідно до статті 19 Кодексу України «Про надра», право користування надрами надається шляхом надання спеціального дозволу на користування надрами.
Відповідно до статті 28 зазначеного Закону, користування надрами є платним, Плата справляється за користування надрами в межах території України, її континентального шельфу i виключної (морської) економічної зони.
Плата за користування надрами справляється у вигляді:
1) рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин;
2) рентної плати за користування надрами в цілях, не пов`язаних з видобуванням корисних копалин…»
Відповідно до статті 51 зазначеного Закону, розробка родовищ твердих, рідких і газоподібних корисних копалин та переробка мінеральної сировини провадяться згідно із затвердженими проектами та планами робіт, правилами технічної експлуатації та охорони надр. Правила технічної експлуатації, проекти і плани розробки родовищ корисних копалин та переробки мінеральної сировини погоджуються користувачами надр з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, в частині додержання вимог законодавства про надра.
Частиною 1 ст. 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено, використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог: раціонального і економного використання природних ресурсів на основі широкого застосування новітніх технологій; здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища; здійснення заходів щодо відтворення відновлюваних природних ресурсів; застосування біологічних, хімічних та інших методів поліпшення якості природних ресурсів, які забезпечують охорону навколишнього природного середовища і безпеку здоров`я населення; збереження територій та об`єктів природно-заповідного фонду, а також інших територій, що підлягають особливій охороні; здійснення господарської та іншої діяльності без порушення екологічних прав інших осіб; здійснення заходів щодо збереження і невиснажливого використання біологічного різноманіття під час провадження діяльності, пов`язаної з поводженням з генетично модифікованими організмами.
Статтею 86 Водного кодексу України, передбачено, що на землях водного фопду можуть проводитися роботи, пов`язані з будівництвом гідротехнічних, лінійних та гідрометричних споруд, інженерно-технічних i фортифікаційних споруд, огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, поглибленням дна для забезпечення судноплавства, у тому числі експлуатаційне днопоглиблення (роботи, що проводяться з метою підтримання заданих навігаційних габаритів морських i внутрішніх водних шляхів, акваторій морських портів), видобуванням корисних копалин (крім піску, гальки i гравію в руслах малих та гірських річок), розчисткою русел річок, каналів i дна водойм, прокладанням кабелів, трубопроводів, інших комунікацій, а також бурові та геологорозвідувальні роботи.
У статті 88 Водного Кодексу України зазначено, що з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм в межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги. Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менше 3 гектарів - 25 метрів; для середніх річок, водосховищ на них та ставків площею більше 3 гектарів - 50 метрів; для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів.
Статтею 89 Водного Кодексу України встановлено обмеження господарської діяльності в прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та па островах. Прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності.
Будучи обізнаним про встановлений прядок видобування корисних копалин загальнодержавного значення, діючи з прямим умислом з метою власного збагачення, в порушення вимог чинного законодавства України, не отримавши: спеціальний дозвіл на користуванпя надрами, акту про надання гірничого відводу, без здійснення рентних платежів за користування надрами за видобуту та реалізовану корисну копалину, до відповідних бюджетів, ОСОБА_4 здійснив на березі русла річки Тиса на території Вишківської об`єднаної територіальної громади, Хустського району Закарпатської області, незаконний видобуток піщано-гравійної сировини, яка відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 12 грудня 1994 року №827, зі змінами і доповненнями, відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення.
Реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на незаконне видобування піщано-гравійної сировини в руслі річки Тиса що на території Вишківської об`єднаної територіальної громади, Хустського району Закарпатської області ОСОБА_4 , розробив злочинний план, а саме, отримавши в 2023 році робочий проєкт: «Розчистка русла річки «Тиса» від річкових наносів нижче мостового переходу автомобільної дороги Буштино-Вишково Хустського району Закарпатської області», виготовлений приватним підприємцем ОСОБА_11 , метою якого є відновлення функціонування русла р. Тиса шляхом видалення твердих річкових наносів на ділянці довжиною 750 м, а також очистка від деревних наносів та сміття з метою створення стійкого в плані русла ріки задля збільшення пропускної спроможності р. Тиса в період підняття рівнів води, а також створення умов для зменшення стихійної дії паводкових вод, стабілізації берегової лінії та зменшення розмиваючої сили водного потоку в районі смт. Вишково.
Запроектовані заходи передбачені Проєктом: загальна довжина розчистки русла річки Тиса від річкових наносів 750 м., площа розчистки річкових наносів 70 770 м2, об`єм розчистки русла від річкових наносів 69 946 м3.
У подальшому отримавши 13.10.2023 погодження з Державної служби геології та надр України, з наголошенням щодо дотриманням вимог природоохоронного законодавства та норм Кодексу України надра», та щодо заборони на землях водного фонду, в руслах малих та гірських річок проведення робіт з видобування піску, гальки i гравію, ОСОБА_4 з метою досягнення умислу, направленого на незаконне видобування піщано-гравійної сировини в руслі річки Тиса, залучив ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , які мають навики водіння спецтехніки та вантажних транспортних засобів. Останні, з метою одержання неправомірної вигоди від незаконного видобування піщано-гравійної сировини погодились на пропозицію ОСОБА_4 , здійснювати безпосередній видобуток корисної копалини за допомогою наявних у власності, а також наданої ОСОБА_4 спецтехніки.
Таким чином, ОСОБА_4 за попередньою змовою в групі з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та іншими особами, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, у період з січня 2025 року по 25.07.2025 здійснювали незаконний видобуток в руслі річки Тиса біля с. Велятино Хустського району Закарпатської області, що охоплюється GPS координатами: 48.082300, 23.404259, 48.079696, 23.400687, 48.077117, 23.406460, 48.080155, 23.408770, а саме піщано-гравійної суміші. За допомогою екскаватора навантажувача марки «ZEPPELIN ZM 15 1991», жовтого кольору та «ATLAS D-27751», шасі номер НОМЕР_1 , які перебувають у користуванні ОСОБА_4 , останній разом з ОСОБА_5 здійснювали незаконне видобування корисної копалини, після чого ОСОБА_6 за допомогою транспортних засобів марки «КРАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 та «КРАЗ 256Б1», 1991 р.в., д.н.з. НОМЕР_3 , за вказівкою ОСОБА_4 незаконно добуту піщано-гравійну сировину перевозив та реалізовував місцевому населенню за готівкові кошти, які в подальшому ОСОБА_4 розділяв між ним. ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .
Так, у період з січня 2025 по 25.07.2025 ОСОБА_4 за попередньою змовою в групі з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та іншими особами, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, згідно попередньо розробленого плану, кожен з яких виконував свою відведену роль, здійснювали незаконний видобуток корисної копалини загальнодержавного значення, а саме піщано-гравійної сировини з русла річки Тиса біля с. Велятино Хустського району Закарпатської області, що охоплюється GPS координатами: 48.082300, 23.404259, 48.079696, 23.400687, 48.077117, 23.406460, 48.080155, 23.408770, де видобули піщано-гравійну сировину об`ємом 5472,8 метрів кубічних, яка відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 12.12.1994 року №827 «Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення», із змінами та доповненнями, відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення.
Указані дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.3 ст.240 КК України – незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Згідно обвинувального акту, ОСОБА_5 , обвинувачується в тому, що в період часу з січня 2025 року по 25 липня 2025 року, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи наслідки у вигляді порушення встановлених правил охорони та використання надр, переслідуючи корисливий мотив, з метою незаконного збагачення, за попередньою змовою в групі з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , та іншими особами, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, у порушення вимог ст.ст. 19, 28, 51 Кодексу України «Про надра», ст. ст. 40, 51 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. 86, 88, 89 Водного кодексу України, здійснив в руслі річки Тиса що на території Вишківської об`єднаної територіальної громади, Хустського району Закарпатської області, незаконний видобуток корисної копалини загальнодержавного значення піщано-гравійної сировини, при наступних обставинах.
Так, відповідно до статті 19 Кодексу України «Про надра», право користування надрами надається шляхом надання спеціального дозволу на користування надрами.
Відповідно до статті 28 зазначеного Закону, користування надрами є платним, Плата справляється за користування надрами в межах території України, її континентального шельфу i виключної (морської) економічної зони.
Плата за користування надрами справляється у вигляді:
1) рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин;
2) рентної плати за користування надрами в цілях, не пов`язаних з видобуванням корисних копалин…»
Відповідно до статті 51 зазначеного Закону, розробка родовищ твердих, рідких і газоподібних корисних копалин та переробка мінеральної сировини провадяться згідно із затвердженими проектами та планами робіт, правилами технічної експлуатації та охорони надр. Правила технічної експлуатації, проекти і плани розробки родовищ корисних копалин та переробки мінеральної сировини погоджуються користувачами надр з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, в частині додержання вимог законодавства про надра.
Частиною 1 ст. 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено, використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог: раціонального і економного використання природних ресурсів на основі широкого застосування новітніх технологій; здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища; здійснення заходів щодо відтворення відновлюваних природних ресурсів; застосування біологічних, хімічних та інших методів поліпшення якості природних ресурсів, які забезпечують охорону навколишнього природного середовища і безпеку здоров`я населення; збереження територій та об`єктів природно-заповідного фонду, а також інших територій, що підлягають особливій охороні; здійснення господарської та іншої діяльності без порушення екологічних прав інших осіб; здійснення заходів щодо збереження і невиснажливого використання біологічного різноманіття під час провадження діяльності, пов`язаної з поводженням з генетично модифікованими організмами.
Статтею 86 Водного кодексу України, передбачено, що на землях водного фопду можуть проводитися роботи, пов`язані з будівництвом гідротехнічних, лінійних та гідрометричних споруд, інженерно-технічних i фортифікаційних споруд, огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, поглибленням дна для забезпечення судноплавства, у тому числі експлуатаційне днопоглиблення (роботи, що проводяться з метою підтримання заданих навігаційних габаритів морських i внутрішніх водних шляхів, акваторій морських портів), видобуванням корисних копалин (крім піску, гальки i гравію в руслах малих та гірських річок), розчисткою русел річок, каналів i дна водойм, прокладанням кабелів, трубопроводів, інших комунікацій, а також бурові та геологорозвідувальні роботи.
У статті 88 Водного Кодексу України зазначено, що з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм в межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги. Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менше 3 гектарів - 25 метрів; для середніх річок, водосховищ на них та ставків площею більше 3 гектарів - 50 метрів; для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів.
Статтею 89 Водного Кодексу України встановлено обмеження господарської діяльності в прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та па островах. Прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності.
Будучи обізнаним про встановлений прядок видобування корисних копалин загальнодержавного значення, діючи з прямим умислом з метою власного збагачення, в порушення вимог чинного законодавства України, не отримавши: спеціальний дозвіл на користування надрами, акту про надання гірничого відводу, без здійснення рентних платежів за користування надрами за видобуту та реалізовану корисну копалину, до відповідних бюджетів, ОСОБА_5 здійснив на березі русла річки Тиса на території Вишківської об`єднаної територіальної громади, Хустського району Закарпатської області, незаконний видобуток піщано-гравійної сировини, яка відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 12 грудня 1994 року №827, зі змінами і доповненнями, відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення.
Реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на незаконне видобування піщано-гравійної сировини в руслі річки Тиса що на території Вишківської об`єднаної територіальної громади, Хустського району Закарпатської області ОСОБА_4 , розробив злочинний план, а саме, отримавши в 2023 році робочий проєкт: «Розчистка русла річки «Тиса» від річкових наносів нижче мостового переходу автомобільної дороги Буштино-Вишково Хустського району Закарпатської області», виготовлений приватним підприємцем ОСОБА_11 , метою якого є відновлення функціонування русла р. Тиса шляхом видалення твердих річкових наносів на ділянці довжиною 750 м, а також очистка від деревних наносів та сміття з метою створення стійкого в плані русла ріки задля збільшення пропускної спроможності р. Тиса в період підняття рівнів води, а також створення умов для зменшення стихійної дії паводкових вод, стабілізації берегової лінії та зменшення розмиваючої сили водного потоку в районі смт. Вишково.
Запроектовані заходи передбачені Проєктом: загальна довжина розчистки русла річки Тиса від річкових наносів 750 м., площа розчистки річкових наносів 70 770 м2, об`єм розчистки русла від річкових наносів 69 946 м3.
У подальшому отримавши 13.10.2023 погодження з Державної служби геології та надр України, з наголошенням щодо дотриманням вимог природоохоронного законодавства та норм Кодексу України надра», та щодо заборони на землях водного фонду, в руслах малих та гірських річок проведення робіт з видобування піску, гальки i гравію, ОСОБА_4 з метою досягнення умислу, направленого на незаконне видобування піщано-гравійної сировини в руслі річки Тиса, залучив ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , які мають навики водіння спецтехніки та вантажних транспортних засобів. Так, ОСОБА_5 з метою одержання неправомірної вигоди від незаконного видобування піщано-гравійної сировини погодився на пропозицію ОСОБА_4 , здійснювати безпосередній видобуток корисної копалини за допомогою наданої ОСОБА_4 спецтехніки.
Таким чином, ОСОБА_5 за попередньою змовою в групі з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 та іншими особами, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, у період з січня 2025 року по 25.07.2025 здійснювали незаконний видобуток в руслі річки Тиса біля с. Велятино Хустського району Закарпатської області, що охоплюється GPS координатами: 48.082300, 23.404259, 48.079696, 23.400687, 48.077117, 23.406460, 48.080155, 23.408770, а саме піщано-гравійної суміші. За допомогою екскаватора навантажувача марки «ZEPPELIN ZM 15 1991», жовтого кольору та «ATLAS D-27751», шасі номер НОМЕР_1 , які перебувають у користуванні ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на виконання вказівок ОСОБА_4 здійснював незаконне видобування корисної копалини, після чого ОСОБА_6 за допомогою транспортних засобів марки «КРАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 та «КРАЗ 256Б1», 1991 р.в., д.н.з. НОМЕР_3 , за вказівкою ОСОБА_4 незаконно добуту піщано-гравійну сировину перевозив та реалізовував місцевому населенню за готівкові кошти, які в подальшому ОСОБА_4 розділяв між ним, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .
Так, у період з січня 2025 по 25.07.2025 ОСОБА_5 за попередньою змовою в групі з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 та іншими особами, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, згідно попередньо розробленого плану, кожен з яких виконував свою відведену роль, здійснювали незаконний видобуток корисної копалини загальнодержавного значення, а саме піщано-гравійної сировини з русла річки Тиса біля с. Велятино Хустського району Закарпатської області, що охоплюється GPS координатами: 48.082300, 23.404259, 48.079696, 23.400687, 48.077117, 23.406460, 48.080155, 23.408770, де видобули піщано-гравійну сировину об`ємом 5472,8 метрів кубічних, яка відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 12.12.1994 року №827 «Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення», із змінами та доповненнями, відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення.
Указані дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.3 ст.240 КК України – незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Згідно обвинувального акту, ОСОБА_6 , обвинувачується в тому, що в період часу з січня 2025 року по 25 липня 2025 року, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи наслідки у вигляді порушення встановлених правил охорони та використання надр, переслідуючи корисливий мотив, з метою незаконного збагачення, за попередньою змовою в групі з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , та іншими особами, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, у порушення вимог ст.ст. 19, 28, 51 Кодексу України «Про надра», ст. ст. 40, 51 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. 86, 88, 89 Водного кодексу України, здійснив в руслі річки Тиса що на території Вишківської об`єднаної територіальної громади, Хустського району Закарпатської області, незаконний видобуток корисної копалини загальнодержавного значення піщано-гравійної сировини, при наступних обставинах.
Так, відповідно до статті 19 Кодексу України «Про надра», право користування надрами надається шляхом надання спеціального дозволу на користування надрами.
Відповідно до статті 28 зазначеного Закону, користування надрами є платним, Плата справляється за користування надрами в межах території України, її континентального шельфу i виключної (морської) економічної зони.
Плата за користування надрами справляється у вигляді:
3) рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин;
4) рентної плати за користування надрами в цілях, не пов`язаних з видобуванням корисних копалин…»
Відповідно до статті 51 зазначеного Закону, розробка родовищ твердих, рідких і газоподібних корисних копалин та переробка мінеральної сировини провадяться згідно із затвердженими проектами та планами робіт, правилами технічної експлуатації та охорони надр. Правила технічної експлуатації, проекти і плани розробки родовищ корисних копалин та переробки мінеральної сировини погоджуються користувачами надр з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, в частині додержання вимог законодавства про надра.
Частиною 1 ст. 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено, використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог: раціонального і економного використання природних ресурсів на основі широкого застосування новітніх технологій; здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища; здійснення заходів щодо відтворення відновлюваних природних ресурсів; застосування біологічних, хімічних та інших методів поліпшення якості природних ресурсів, які забезпечують охорону навколишнього природного середовища і безпеку здоров`я населення; збереження територій та об`єктів природно-заповідного фонду, а також інших територій, що підлягають особливій охороні; здійснення господарської та іншої діяльності без порушення екологічних прав інших осіб; здійснення заходів щодо збереження і невиснажливого використання біологічного різноманіття під час провадження діяльності, пов`язаної з поводженням з генетично модифікованими організмами.
Статтею 86 Водного кодексу України, передбачено, що на землях водного фопду можуть проводитися роботи, пов`язані з будівництвом гідротехнічних, лінійних та гідрометричних споруд, інженерно-технічних i фортифікаційних споруд, огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, поглибленням дна для забезпечення судноплавства, у тому числі експлуатаційне днопоглиблення (роботи, що проводяться з метою підтримання заданих навігаційних габаритів морських i внутрішніх водних шляхів, акваторій морських портів), видобуванням корисних копалин (крім піску, гальки i гравію в руслах малих та гірських річок), розчисткою русел річок, каналів i дна водойм, прокладанням кабелів, трубопроводів, інших комунікацій, а також бурові та геологорозвідувальні роботи.
У статті 88 Водного Кодексу України зазначено, що з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм в межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги. Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менше 3 гектарів - 25 метрів; для середніх річок, водосховищ на них та ставків площею більше 3 гектарів - 50 метрів; для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів.
Статтею 89 Водного Кодексу України встановлено обмеження господарської діяльності в прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та па островах. Прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності.
Будучи обізнаним про встановлений прядок видобування корисних копалин загальнодержавного значення, діючи з прямим умислом з метою власного збагачення, в порушення вимог чинного законодавства України, не отримавши: спеціальний дозвіл на користуванпя надрами, акту про надання гірничого відводу, без здійснення рентних платежів за користування надрами за видобуту та реалізовану корисну копалину, до відповідних бюджетів, ОСОБА_6 здійснив на березі русла річки Тиса на території Вишківської об`єднаної територіальної громади, Хустського району Закарпатської області, незаконний видобуток піщано-гравійної сировини, яка відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 12 грудня 1994 року №827, зі змінами і доповненнями, відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення.
Реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на незаконне видобування піщано-гравійної сировини в руслі річки Тиса що на території Вишківської об`єднаної територіальної громади, Хустського району Закарпатської області ОСОБА_4 , розробив злочинний план, а саме, отримавши в 2023 році робочий проєкт: «Розчистка русла річки «Тиса» від річкових наносів нижче мостового переходу автомобільної дороги Буштино-Вишково Хустського району Закарпатської області», виготовлений приватним підприємцем ОСОБА_11 , метою якого є відновлення функціонування русла р. Тиса шляхом видалення твердих річкових наносів на ділянці довжиною 750 м, а також очистка від деревних наносів та сміття з метою створення стійкого в плані русла ріки задля збільшення пропускної спроможності р. Тиса в період підняття рівнів води, а також створення умов для зменшення стихійної дії паводкових вод, стабілізації берегової лінії та зменшення розмиваючої сили водного потоку в районі смт. Вишково.
Запроектовані заходи передбачені Проєктом: загальна довжина розчистки русла річки Тиса від річкових наносів 750 м., площа розчистки річкових наносів 70 770 м2, об`єм розчистки русла від річкових наносів 69 946 м3.
У подальшому отримавши 13.10.2023 погодження з Державної служби геології та надр України, з наголошенням щодо дотриманням вимог природоохоронного законодавства та норм Кодексу України надра», та щодо заборони на землях водного фонду, в руслах малих та гірських річок проведення робіт з видобування піску, гальки i гравію, ОСОБА_4 з метою досягнення умислу, направленого на незаконне видобування піщано-гравійної сировини в руслі річки Тиса, залучив ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , які мають навики водіння спецтехніки та вантажних транспортних засобів. Так, ОСОБА_6 з метою одержання неправомірної вигоди від незаконного видобування піщано-гравійної сировини погодився на пропозицію ОСОБА_4 , здійснювати безпосередній видобуток корисної копалини за допомогою наявних у власності, а також наданої ОСОБА_4 спецтехніки.
Таким чином, ОСОБА_6 за попередньою змовою в групі з ОСОБА_5 та ОСОБА_10 та іншими особами, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, у період з січня 2025 року по 25.07.2025 здійснювали незаконний видобуток в руслі річки Тиса біля с. Велятино Хустського району Закарпатської області, що охоплюється GPS координатами: 48.082300, 23.404259, 48.079696, 23.400687, 48.077117, 23.406460, 48.080155, 23.408770, а саме піщано-гравійної суміші. За допомогою екскаватора навантажувача марки «ZEPPELIN ZM 15 1991», жовтого кольору та «ATLAS D-27751», шасі номер НОМЕР_1 , які перебувають у користуванні ОСОБА_4 , останній разом з ОСОБА_5 здійснювали незаконне видобування корисної копалини, після чого ОСОБА_6 за допомогою транспортних засобів марки «КРАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 та «КРАЗ 256Б1», 1991 р.в., д.н.з. НОМЕР_3 , за вказівкою ОСОБА_4 незаконно добуту піщано-гравійну сировину перевозив та реалізовував місцевому населенню за готівкові кошти, які в подальшому ОСОБА_4 розділяв між ним. ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .
Так, у період з січня 2025 по 25.07.2025 ОСОБА_6 за попередньою змовою в групі з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 та іншими особами, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, згідно попередньо розробленого плану, кожен з яких виконував свою відведену роль, здійснювали незаконний видобуток корисної копалини загальнодержавного значення, а саме піщано-гравійної сировини з русла річки Тиса біля с. Велятино Хустського району Закарпатської області, що охоплюється GPS координатами: 48.082300, 23.404259, 48.079696, 23.400687, 48.077117, 23.406460, 48.080155, 23.408770, де видобули піщано-гравійну сировину об`ємом 5472,8 метрів кубічних, яка відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 12.12.1994 року №827 «Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення», із змінами та доповненнями, відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення.
Указані дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч.3 ст.240 КК України – незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Під час судового засіданні прокурором подано суду три угоди про визнання винуватості: 
1) укладена 18.03.2026 року між прокурором Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , з однієї сторони та обвинуваченим ОСОБА_4 , в присутності захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 , в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469, 472 КПК України; 2) укладена 18.03.2026 року між прокурором Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , з однієї сторони та обвинуваченим ОСОБА_5 , в присутності захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 , в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469, 472 КПК України; 3) укладена 18.03.2026 року між прокурором Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , з однієї сторони та обвинуваченим ОСОБА_6 , в присутності захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 , в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469, 472 КПК України;
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 зазначили, що умови усіх трьох угод відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просить ці угоди затвердити і призначити обвинуваченим узгоджену в угоді міру покарання. Просить також врахувати, що ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на досудовому розслідуванні повністю визнали вину та співпрацювали зі слідством. Просить також врахувати, що ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перерахували на ЗСУ по 50 000 грн. кожен, що з огляду на ситуацію у державі має велике значення.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, свою вину визнав беззастережно повністю, просив призначити узгоджену міру покарання, згодний з умовами угоди, розуміє наслідки укладання угоди, угода була укладена добровільно, без будь-якого примусу та просив суд затвердити укладену угоду. При цьому судом було роз`яснено ОСОБА_4 приписи ст..ст. 473, 474 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, свою вину визнав беззастережно повністю, просив призначити узгоджену міру покарання, згодний з умовами угоди, розуміє наслідки укладання угоди, угода була укладена добровільно, без будь-якого примусу та просив суд затвердити укладену угоду. При цьому судом було роз`яснено ОСОБА_5 приписи ст.ст. 473, 474 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, свою вину визнав беззастережно повністю, просив призначити узгоджену міру покарання, згодний з умовами угоди, розуміє наслідки укладання угоди, угода була укладена добровільно, без будь-якого примусу та просив суд затвердити укладену угоду. При цьому судом було роз`яснено ОСОБА_6 приписи ст..ст. 473, 474 КПК України.
У судовому засіданні захисник ОСОБА_8 заявив клопотання про затвердження угоди про визнання винуватості з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , оскільки така укладена в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469, 472 КПК України.
У судовому засіданні захисник ОСОБА_7 заявив клопотання про затвердження угоди про визнання винуватості з ОСОБА_6 , оскільки така укладена в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469, 472 КПК України.
Розглядаючи питання про затвердження угод про визнання винуватості суд виходить з наступного.
Статтею 474 КПК України регламентований загальний порядок судового провадження на підставі угоди.
Вбачається, що 18.03.2026 року між прокурором Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_8 , в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.3 ст.240 КК України, обвинувачений у повному обсязі та беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення (Розділи 1-3 угоди).
Також, сторонами узгоджено у п. 3 розділу 2 угоди про визнання винуватості, як істотну обставину те, що обвинувачений ОСОБА_4 перерахував на потреби ЗСУ 50 000 грн. Відповідну квитанцію, яка підтверджує дану обставину долучено прокурором до справи під час судового засідання. 
Згідно розділу 5 угоди про визнання винуватості підстав для цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків не встановлено. 
Розділом 6 угоди про визнання винуватості сторони дійшли згоди щодо призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 3000 неоподаткованим мінімумів доходів громадян, що еквівалентно 51 000 грн, тобто більш м`якого виду основного покарання, не визначеного в санкції ч.3 ст. 240 КК України.
Розділом 7 угоди передбачено, що спеціальна конфіскація у даному кримінальному провадженні не застосовується.
В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому (розділи 8, 9 угоди).
Також вбачається, що 18.03.2026 року між прокурором Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , в присутності захисника ОСОБА_8 , в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч.3 ст.240 КК України, обвинувачений у повному обсязі та беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення (Розділи 1-3 угоди).
Також, сторонами узгоджено у п. 3 розділу 2 угоди про визнання винуватості, як істотну обставину те, що обвинувачений ОСОБА_5 перерахував на потреби ЗСУ 50 000 грн. Відповідну квитанцію, яка підтверджує дану обставину долучено прокурором до справи під час судового засідання. 
Згідно розділу 5 угоди про визнання винуватості підстав для цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків не встановлено. 
Розділом 6 угоди про визнання винуватості сторони дійшли згоди щодо призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 3000 неоподаткованим мінімумів доходів громадян, що еквівалентно 51 000 грн, тобто більш м`якого виду основного покарання, не визначеного в санкції ч.3 ст. 240 КК України.
Розділом 7 угоди передбачено, що спеціальна конфіскація у даному кримінальному провадженні не застосовується.
В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому (розділи 8, 9 угоди).
Також вбачається, що 18.03.2026 року між прокурором Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 , в присутності захисника ОСОБА_7 , в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч.3 ст.240 КК України, обвинувачений у повному обсязі та беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення (Розділи 1-3 угоди).
Також, сторонами узгоджено у п. 3 розділу 2 угоди про визнання винуватості, як істотну обставину те, що обвинувачений ОСОБА_6 перерахував на потреби ЗСУ 50 000 грн. Відповідну квитанцію, яка підтверджує дану обставину долучено прокурором до справи під час судового засідання. 
Згідно розділу 5 угоди про визнання винуватості підстав для цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків не встановлено. 
Розділом 6 угоди про визнання винуватості сторони дійшли згоди щодо призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 3000 неоподаткованим мінімумів доходів громадян, що еквівалентно 51 000 грн, тобто більш м`якого виду основного покарання, не визначеного в санкції ч.3 ст. 240 КК України.
Розділом 7 угоди передбачено, що спеціальна конфіскація у даному кримінальному провадженні не застосовується.
В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому (розділи 8, 9 угоди).
Розглядаючи питання про можливість затвердження даних угод про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
За п.1 ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів без будь-яких умов.
В судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_4 , ОСОБА_12 та ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.240 КК України, як незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення, вчинене за попередньою змовою групою осіб. Дане кримінальне правопорушення, згідно ст.12 КК України, є тяжким злочином.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст.66 КК України є його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та перерахування 50 000 грн на потреби ЗСУ.
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено. При цьому щодо зазначення в обвинувальному акті такої обтяжуючої обставини як вчинення кримінального правопорушення групою осіб за попередньою змовою, то оскільки дана обставина є ознакою кримінального правопорушення, що впливає на його кваліфікацію, то суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.
Обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, проживає з дружиною інвалідом ІІІ групи, позитивно характеризується за місцем проживання. 
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Згідно з ч. 6 ст. 474 КПК України суд зобов`язаний переконатися у судовому засіданні, що укладення угоди сторонами є добровільним
Не встановлено обставин, які б могли свідчити, що умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб. Крім того, укладена угода не має преюдиціального значення для кримінальних проваджень щодо будь-яких інших осіб.
Також умови угоди відповідають інтересам суспільства, які полягають у своєчасному розкритті злочинів, а відтак затвердження угоди у даному провадженні забезпечить справедливе та в розумні строки вирішення кримінальної справи при мінімальних витратах державних ресурсів, а також зменшить навантаження на органи прокуратури і суд.
Відповідно до ч.7 ст.474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.
Судом не встановлено підстав для відмови в затвердженні даної угоди, передбачених ч.7 ст.474 КПК України.
В укладенні даної угоди згідно з ст.52 КПК України брав участь захисник.
Враховуючи викладене, та те, що умови угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, суд дійшов висновку про можливість затвердження даної угоди та призначення обвинуваченому узгодженого сторонами виду та міри покарання. 
Згідно з ч.5 ст.65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.
При цьому щодо узгодженого сторонами угоди покарання суд зазначає наступне.
Так, сторони погодили в угоді, що при призначенні ОСОБА_4 покарання слід застосувати приписи ст. 69 КК України, призначивши більш м`якого виду основного покарання, не визначеного в санкції ч.3 ст. 240 КК України.
В угоді наведені обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, зокрема: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та перерахування для потреб Збройних Сил України коштів у сумі 50 000.00 гри. Враховуючи наведене, з огляду на значний суспільний інтерес в забезпеченні швидкого судового провадження, зважаючи на встановлені пом`якшуючі обставини, на думку суду застосування положення ст. 69 КК України та призначення більш м`якого виду основного покарання, не визначеного в санкції ч.3 ст. 240 КК України, у даному випадку не суперечить приписам ст. 69 КК України, є можливими та належним чином обґрунтованим, а тому суд вважає за можливе призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами угоди покарання із застосуванням ст. 69 КК України.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 відповідно до ст.66 КК України є його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та перерахування 50 000 грн на потреби ЗСУ.
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено. При цьому щодо зазначення в обвинувальному акті такої обтяжуючої обставини як вчинення кримінального правопорушення групою осіб за попередньою змовою, то оскільки дана обставина є ознакою кримінального правопорушення, що впливає на його кваліфікацію, то суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.
Обвинувачений ОСОБА_5 раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання. 
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Згідно з ч. 6 ст. 474 КПК України суд зобов`язаний переконатися у судовому засіданні, що укладення угоди сторонами є добровільним
Не встановлено обставин, які б могли свідчити, що умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб. Крім того, укладена угода не має преюдиціального значення для кримінальних проваджень щодо будь-яких інших осіб.
Також умови угоди відповідають інтересам суспільства, які полягають у своєчасному розкритті злочинів, а відтак затвердження угоди у даному провадженні забезпечить справедливе та в розумні строки вирішення кримінальної справи при мінімальних витратах державних ресурсів, а також зменшить навантаження на органи прокуратури і суд.
Відповідно до ч.7 ст.474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.
Судом не встановлено підстав для відмови в затвердженні даної угоди, передбачених ч.7 ст.474 КПК України.
В укладенні даної угоди згідно з ст.52 КПК України брав участь захисник.
Враховуючи викладене, та те, що умови угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним ОСОБА_5 відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, суд дійшов висновку про можливість затвердження даної угоди та призначення обвинуваченому узгодженого сторонами виду та міри покарання. 
Згідно з ч.5 ст.65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.
При цьому щодо узгодженого сторонами угоди покарання суд зазначає наступне.
Так, сторони погодили в угоді, що при призначенні ОСОБА_5 покарання слід застосувати приписи ст. 69 КК України, призначивши більш м`якого виду основного покарання, не визначеного в санкції ч.3 ст. 240 КК України.
В угоді наведені обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, зокрема: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та перерахування для потреб Збройних Сил України коштів у сумі 50 000.00 гри. Враховуючи наведене, з огляду на значний суспільний інтерес в забезпеченні швидкого судового провадження, зважаючи на встановлені пом`якшуючі обставини, на думку суду застосування положення ст. 69 КК України та призначення більш м`якого виду основного покарання, не визначеного в санкції ч.3 ст. 240 КК України, у даному випадку не суперечить приписам ст. 69 КК України, є можливими та належним чином обґрунтованим, а тому суд вважає за можливе призначити ОСОБА_5 узгоджене сторонами угоди покарання із застосуванням ст. 69 КК України.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 відповідно до ст.66 КК України є його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та перерахування 50 000 грн на потреби ЗСУ.
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено. При цьому щодо зазначення в обвинувальному акті такої обтяжуючої обставини як вчинення кримінального правопорушення групою осіб за попередньою змовою, то оскільки дана обставина є ознакою кримінального правопорушення, що впливає на його кваліфікацію, то суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.
Обвинувачений ОСОБА_6 раніше не судимий, одружений, має трьох дітей (один з яких неповнолітній), позитивно характеризується за місцем проживання. 
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Згідно з ч. 6 ст. 474 КПК України суд зобов`язаний переконатися у судовому засіданні, що укладення угоди сторонами є добровільним
Не встановлено обставин, які б могли свідчити, що умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб. Крім того, укладена угода не має преюдиціального значення для кримінальних проваджень щодо будь-яких інших осіб.
Також умови угоди відповідають інтересам суспільства, які полягають у своєчасному розкритті злочинів, а відтак затвердження угоди у даному провадженні забезпечить справедливе та в розумні строки вирішення кримінальної справи при мінімальних витратах державних ресурсів, а також зменшить навантаження на органи прокуратури і суд.
Відповідно до ч.7 ст.474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.
Судом не встановлено підстав для відмови в затвердженні даної угоди, передбачених ч.7 ст.474 КПК України.
В укладенні даної угоди згідно з ст.52 КПК України брав участь захисник.
Враховуючи викладене, та те, що умови угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним ОСОБА_6 відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, суд дійшов висновку про можливість затвердження даної угоди та призначення обвинуваченому узгодженого сторонами виду та міри покарання. 
Згідно з ч.5 ст.65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.
При цьому щодо узгодженого сторонами угоди покарання суд зазначає наступне.
Так, сторони погодили в угоді, що при призначенні ОСОБА_6 покарання слід застосувати приписи ст. 69 КК України, призначивши більш м`якого виду основного покарання, не визначеного в санкції ч.3 ст. 240 КК України.
В угоді наведені обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, зокрема: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та перерахування для потреб Збройних Сил України коштів у сумі 50 000.00 гри. Враховуючи наведене, з огляду на значний суспільний інтерес в забезпеченні швидкого судового провадження, зважаючи на встановлені пом`якшуючі обставини, на думку суду застосування положення ст. 69 КК України та призначення більш м`якого виду основного покарання, не визначеного в санкції ч.3 ст. 240 КК України, у даному випадку не суперечить приписам ст. 69 КК України, є можливими та належним чином обґрунтованим, а тому суд вважає за можливе призначити ОСОБА_6 узгоджене сторонами угоди покарання із застосуванням ст. 69 КК України.
В рамках кримінального провадження прокурором в порядку ст.128 КПК України не було пред`явлено цивільного позову.
Питання про судові витрати суд вирішує на підставі ст.124 КПК України. У відповідності до положень ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. А отже процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертадля проведення двох судових експертиз підлягають солідарному стягненню із обвинувачених в повному об`ємі на користь держави.
Долю речових доказівсуд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід відносно усіх обвинувачених у вигляді особистого зобов`язання слід залишити в силі до вступу вироку у законну силу.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 8, 9, 30-33, 110, 314, 369-371, 373, 374, 376, 473, 475, 615 КПК України, суд, - 

У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 18.03.2026 року між прокурором Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , з однієї сторони та обвинуваченим ОСОБА_4 , в присутності захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 , з іншої сторони, у кримінальному провадженні№12025070000000447 від 17.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.240 КК України.
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.240 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу у розмірі 3000 (трьох тисяч) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що еквівалентно 51 000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 у виді особистого зобов`язання до вступу вироку у законну силу залишити в силі.
Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 18.03.2026 року між прокуроромСпеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , з однієї сторони та обвинуваченим ОСОБА_5 , в присутності захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 , з іншої сторони, у кримінальному провадженні№12025070000000447 від 17.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.240 КК України.
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.240 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу у розмірі 3000 (трьох тисяч) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що еквівалентно 51 000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 у виді особистого зобов`язання до вступу вироку у законну силу залишити в силі.
Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 18.03.2026 року між прокуроромСпеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , з однієї сторони та обвинуваченим ОСОБА_6 , в присутності захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 , з іншої сторони, у кримінальному провадженні№12025070000000447 від 17.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.240 КК України.
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.240 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу у розмірі 3000 (трьох тисяч) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що еквівалентно 51 000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 у виді особистого зобов`язання до вступу вироку у законну силу залишити в силі.
Стягнути солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в користь держави процесуальні витрати за: проведення експертизи №3680-Е від 21.08.2025 у розмірі 33 926 (тридцять три тисячі дев`ятсот двадцять шість) гривень 40 (сорок) копійок; та проведення експертизи №3678-Е від 27.08.2025 у розмірі 25 444 (двадцять п`ять тисяч чотириста сорок чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок..
Речові докази: 
- екскаватор «ATLASD-27751», номер 141М41269, 1994 р.в.; смартфон «Айфон 7», серійний номер C76SPB65HG7F, IMEI: НОМЕР_4 , з сім-карткою НОМЕР_5 - повернути користувачу ОСОБА_5 .
Скасувати арешт накладений на дані речові докази ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 04.08.2025.
Речові докази:
- ноутбук «Fujitsu», серійний номер DSET 009544; робочий проект розчистки русла р.Тиса річкових наносів нижче мостового переходу автомобільної дороги Буштино-Вишково на 64 арк.; звіт про оцінку впливу №202362010805 на 79 арк.; лист №6061/05-3/2023 від 13.10.2023 на 1 арк.; звіт про громадське обговорення на 3 арк.; висновок з оцінки впливу на довкілля на 12 арк.; акт обстеження від 05.04.2023 на 2 арк.; копію свідоцтва про право власності на земельну ділянку №20125355300:01:001:0127 на 1 арк.; витяг з ДЗК №46269029 на 1 арк.; рішення №259 від 09.06.2023 на 1 арк.; лист №1-3-16/858-23 від 13.10.2023 на 1 арк.; копію свідоцтва про державну реєстрацію ФОП ОСОБА_4 на 1 арк.; автомобіль «NissanX-trail» реєстраційний номер Чеської республіки НОМЕР_6 , з свідоцтвом про реєстрацію НОМЕР_7 – повернути ОСОБА_4 .
Скасувати арешт накладений на дані речові докази ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 04.08.2025.
Речові докази:
- мобільний телефон «NokiaTA-1569», IMEI: НОМЕР_8 з сім-карткою НОМЕР_9 ; смартфон «IPHONE 2» IMEI: НОМЕР_10 з сім-карткою НОМЕР_11 – повернути ОСОБА_6 .
Скасувати арешт накладений на дані речові докази ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 04.08.2025.
Речовий доказ блокнот з чорновими записами – повернути ОСОБА_5 .
Скасувати арешт накладений на даний речовий доказ ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 04.08.2025
Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Хустський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Роз`яснити учасникам провадження, що згідно статті 476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення.
Роз`яснити, що умисне невиконання угоди засудженим є підставою для притягнення особи до відповідальності за ст..389-1 КК України.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченим та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Хустського
районного суду ОСОБА_1