№ 207/6903/25 
№ 2/207/412/26 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2026 року  м. Кам`янське

Південний районний суд міста Кам`янського в складі:
головуючого судді Притуляка С.А.
за участю секретаря судового засідання Тютюник Ю.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кам`янське в порядку спрощеного позовного провадження та заочного розгляду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансової компанії «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
ВСТАНОВИВ:

Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансової компанії «Ейс» звернулося до Південного районного суду міста Кам`янського із позовною заявою до відповідача – ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, унаслідок чого у неї утворилася заборгованість за кредитом у розмірі 11260,00 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 5750,00 грн. та суми заборгованості по відсотках за користування кредитом у сумі 5510,00 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача витрати за сплачений судовий збір у сумі 2422,40 грн.
Ухвалою Південного районного суду міста Кам`янського від 01.12.2025 року було відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. 
06.02.2026р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона заперечувала проти позовних вимог в частині стягнення відсотків за користування кредитом, посилаючись на те, що є дружиною військовослужбовця, а тому підлягають застосуванню положення п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». На підтвердження своїх аргументів надала свідоцтво про шлюб НОМЕР_1 від 10.01.2023р., довідку військової частини НОМЕР_2 від 26.01.2026р. №59 та копію військового квитка ОСОБА_2 . 
В заяві від 31.10.2025р. про добровільне врегулювання спору відповідач визнавала заборгованість за кредитним договором.
Крім того, вважає необгрунтованим та не співмірним зі складністю даної справи розмір витрати на правову допомогу, яку просить стягнути позивач. 
Позивач надав відповідь на відзив та додаткові пояснення по справі, в яких зазначив, що у наданій відповідачем довідці Форми-5 прописана дата з моменту перебування на військовій службі, а саме 26.01.2026р., в той час як нарахування здійснювалось за період з 19.06.2024р. по 02.09.2024р., тобто до проходження військової служби. Крім того, зазначив, що ним надано достатнє обгрунтування розміру витрат на послуги адвоката.
Відповідач надала заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначила, що її чоловік проходить службу в ЗСУ з 13.08.2024р., а тому нарахування процентів з 13.08.2024р. по 02.09.2024р. є незаконним.
З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, судом встановлено наступне.
19.06.2024р. між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» (Кредитодавець) та ОСОБА_1 (Позичальник) було укладено договір кредитної лінії №00-9818011, відповідно до умов якого Кредитодавець зобов`язався надати Позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії у сумі 5000,00 грн., на споживчі потреби, строком на 360 днів, до 14.06.2025р. 
Відповідно до п.1.4 Договору, Позичальник зобов`язаний оплатити проценти в періодичну дату оплати процентів, а саме 04.07.2024р. та на кожний 15 день після цієї дати за фактичне користування грошовими коштами протягом строку дії кредитної лінії.
Згідно п.1.5.1. Договору, стандартна процента ставки складає 1.45% від суми кредиту за кожний день користування кредитом та застосувується у межах строку дії кредитної лінії, зазначеного в п.1.3 Договору.
Згідно п.1.5.2. Договору, знижена процентна ставка становить 1% від суми кредиту за кожень день користування кредитом надається Позичальником в якості заоохочення та діє виключно за умови сплати процентів не пізніше наступного дня за періодичною датою оплати процентів, визначеною п.1.3.1 цього Договору.
Крім того, в п.1.6 Договору, сторони погодили комісію за надання кредиту у розмірі 15% від суми кредиту, що становить 750,00 грн.
Кредитодавець свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши Позичальнику обумовлену суму кредиту, що підтверджується матеріалами справи (арк.с.15-16) та відповідачем не оспорюється.
Однак, всупереч умов договору, відповідач свої зобов`язання з повернення кредиту не виконала, у зв`язку з чим має заборгованість перед позивачем, яка згідно наданого розрахунку складається з 5750,00 грн.– заборгованості за тілом кредиту та заборгованості за процентами у розмірі 5510,00 грн.
Під час розгляду справи відповідачем не було надано доказів належного виконання зобов`язання за кредитним договором, натомість висловлено заперечення щодо стягнення нарахованих процентів на підставі положень п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
17.12.2024р. ТОВ «МАКС КРЕДИТ» відступило на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» права грошової вимоги до боржників, в тому числі до відповідача за кредитним договором №00-9818011 від 19.06.2024р., яка в подальшому відступило це право вимоги ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» (позивачеві), що підтверджується договором факторингу №02/06/25-Е від 02.06.2025р. з додатками, договором факторингу №17122024-МК/Онлайн від 17.12.2024р. з додатками (арк.с.38-57).
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір укладено між сторонами за допомогою веб-сайту. Позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор «Х439» для підписання цього кредитного договору. 
Кредитний договір містить інформацію про Кредитодавця, умови кредитування з урахуванням побажань споживача, тип кредиту, суму кредиту, строк кредитування, спосіб та строк надання кредиту, відсоткову ставку, порядок повернення кредиту та всі суттєві умови Кредитного договору.
Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений; сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, а кредитні кошти не були б перераховані відповідачу.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449 св 19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203 св 20), від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та ряді інших, тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною.
Отже, суд дійшов висновку, що сторони узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строки та умови надання грошових коштів у позику, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
При цьому, у змісті вказаного договору міститься вся необхідна інформація щодо персональних даних позичальника, зокрема особистий номер телефону для отримання СМС оповіщення з одноразовим ідентифікатором, а також номер банківської картки для зарахування грошових коштів, тому заповнюючи власноручно заяву в особистому кабінеті у суду відсутні сумніви щодо не можливості однозначно ідентифікувати особу позичальника, при цьому негативні наслідки щодо правильності заповнених даних несе позичальник.
Порядок укладення договору в електронному вигляді в повній мірі відповідає положенням ЗУ «Про електронну комерцію» та умовам Договору, з якими боржник ознайомився до прийняття рішення щодо отримання кредиту, що підтверджується акцептуванням умов договору відповідачем.
Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За правилами статей 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
На підставі вищенаведеного, оцінивши зібрані у справі докази та враховуючи те, що відповідачем не надано доказів про виконання свого обов`язку щодо сплати заборгованості за кредитним договором, а також за відсутності будь-яких інших доказів у справі щодо розміру заборгованості відповідача перед позивачем, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення 5750,00 грн.– заборгованості за тілом кредиту є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.
Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача процентів за користування кредитом в сумі 5510,00 грн., суд зазначає наступне.
Як вбачається з Графіку платежів (Додаток №1 до кредитного договору №00-9818011 від 19.06.2024р.), сторони погодили сплату процентів за користування кредитом: 04.07.2024р. у розмірі 750,00 грн., з 19.07.2024р. по 14.06.2025р., у розмірі 1087,50 грн. на місяць, а всього за даний період 25762,50 грн.
Як вбачається з позовної заяви та виписки з особового рахунку відповідача за кредитним договором (арк.с.5, 35), позивач просить стягнути з відповідача проценти в сумі 5510,00 грн. за період з 02.06.2025р. по 01.10.2025р.
Разом з цим, у відповіді на відзив представник позивача зазначив, що нарахування процентів здійснювалось за період з 19.06.2024р. по 02.09.2024р.
Відповідач зазначає, що її чоловік проходить службу в ЗСУ з 13.08.2024р., а тому нарахування процентів з 13.08.2024р. по 02.09.2024р. є незаконним.
Законом України від 11 квітня 2024 року № 3633-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку" частина 15 статті 14Закону №2011-ХІІ викладена в такій редакції (набрала чинності 18 травня 2024 року та діяла до 8 лютого 2025 року): "Військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля".
Згідно зі статтею 1 Закону України від 21 жовтня 1993року №3543-XIІ"Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію"(в редакції на час виникнення спірних правовідносин) особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
В Україні особливий період розпочався 18 березня 2014 року і триває дотепер.
З наданих відповідачем свідоцтва про шлюб НОМЕР_1 від 10.01.2023р., довідки військової частини НОМЕР_2 від 26.01.2026р. №59 та військового квитка НОМЕР_3 , вбачається, що вона, з 10.01.2023р. є дружиною ОСОБА_2 , який з 13.08.2024р. проходить військову службу за мобілізацією.
За таких обставин, суд вважає правомірним та обгрунтованим нарахування відповідачеві процентів за користування кредитом в період з 19.06.2024р. (моменту отримання кредиту) по 12.08.2024р. (до мобілізації чоловіка відповідача), виходячі з відсоткової ставки 1.45% в день від суми кредиту – 5000,00 грн., що складає 3987,50 грн.
Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у сумі 2094,85 грн.
Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
На підтвердження факту та розміру понесених позивачем витрат на правову допомогу, представником позивача надано: договір про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025 року, укладений між ТОВ Фінансова компанія «ЕЙС» та Адвокатським бюро «Соломко та партнери», з додатковою угодою до нього від 11.09.2025р., акт приймання-передачі наданих послуг від 01.10.2025 року з визначенням ряду послуг наданих адвокатом на загальну суму 7000,00 грн.
Отже, позивачем документально підтверджено факт понесення витрат на правову допомогу, обумовлений необхідністю звернення до суду із позовом до відповідача, внаслідок порушення останнім грошового зобов`язання.
У розумінні положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
У відзиві на позовну заяву відповідач вважає необгрунтованим та не співмірним зі складністю даної справи розмір витрат на правову допомогу, яку просить стягнути позивач.
Враховуючи складність справи, яка розглядалася у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, обсяг наданих послуг та розумність таких витрат, беручи до уваги заперечення відповідача щодо розміру витрат, суд дійшов до висновку, що заявлені до стягнення витрати на оплату послуг адвоката, є завищеними, у зв`язку із чим, необхідно зменшити їх розмір до 3000,00 грн., що буде відповідати критеріям розумності та виваженості таких витрат. 
Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 4, 5, 77, 81, 141, 263-265, 273, 274-279, 280-283 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансової компанії «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансової компанії «Ейс» заборгованість за кредитним договором у розмірі 9737 (дев`ять тисяч сімсот тридцять сім) гривень 50 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансової компанії «Ейс» витрати з правничої допомоги у розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансової компанії «Ейс» витрати з оплати судового збору у розмірі 2094 (дві тисячі дев`яносто чотири) гривні 85 копійок пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
В іншій частині позовних вимог – відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржено позивачем до Дніпровського апеляційного суду через Південний районний суд міста Кам`янського шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5ст.265 ЦПК України:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс», код ЄДРПОУ 42986956, юридична адреса: 02090, м. Київ, вул. Алматинська, б.8, офіс 310 а.
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 .

Суддя С.А. Притуляк