ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/15190/25 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Шепелюка В.Л., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Імпорттрейд Україна” до Волинської митниці про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів, 

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Імпорттрейд Україна” (далі – ТзОВ “Імпорттрейд Україна”) звернулося з позовом до Волинської митниці про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів від 30.09.2025 №UA205140/2025/000257/2, від 10.10.2025 №UA205140/2025/000267/2.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТзОВ “Імпорттрейд Україна” на підставі укладених з іноземними компаніями зовнішньоекономічних контрактів №2008-25/ТТ від 20.08.2025 та №0403-2/PG від 04.03.2025 придбало товари: «Сидельний тягач марки MAN, модель-TGS, VIN - НОМЕР_1 » (далі – товар-1) та «Автомобіль вантажний б/в, призначений для перевезення вантажів по дорогах загального користування марки PEUGEOT, модель-BOXER, VIN – НОМЕР_2 » (далі – товар-2).
З метою здійснення митного оформлення в режимі імпорту товару №1, №2 декларантом позивача в порядку електронного декларування до Волинської митниці подано митну декларацію (далі - МД) №25UA205140060685U6 від 30.09.2025 та МД №25UA205140063133U0 від 10.10.2025, в яких вартість ввезеного товару визначено за основним методом (за ціною договору/контракту) та надано документи, що підтверджують складові митної вартості, яка визначена за першим методом. Однак відповідач прийняв оскаржувані рішення, якими здійснив коригування митної вартості. При цьому митний орган дійшов висновку, що вартість товару, що ввозиться на митну територію України, не може бути визнана за вибраним декларантом методом з огляду на те, що подані документи, не містять усіх даних для підтвердження митної вартості та містять розбіжності.
На думку позивача, подані документи не містили розбіжностей, а сумніви митного органу щодо складових митної вартості товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.
Також зауважив, що у спірних рішеннях, окрім номера та дати митних декларацій, на підставі яких здійснено розрахунок скоригованої митної вартості товару, будь-яких пояснень щодо коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов не наведено.
За наведених підстав позивач просить позов задовольнити.
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 08.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі – КАС України) (а.с.50).
У відзиві на позовну заяву представник відповідача позовні вимоги заперечила та у їх задоволенні просила відмовити. В обґрунтування цієї позиції вказала, що під час перевірки документів, поданих декларантом в митних цілях, встановлено розбіжності та неточності, відтак у митного органу виникли сумніви щодо достовірності заявленої митної вартості товару. Оскільки позивачем не було надано документів на запит митного органу, які б підтверджували або визначили кількісно і достовірно складові митної вартості, митна вартість не могла бути визначена за основним методом визначення митної вартості. У зв`язку з цим декларанта повідомлено про намір прийняття рішення про коригування митної вартості товару та після проведення консультацій із декларантом, зважаючи на неможливість застосування ряду методів визначення митної вартості з причини відсутності у митного органу та декларанта відповідної інформації, митну вартість згідно зі статтею 64 Митного кодексу України визначено за резервним методом. 
З наведених підстав представник відповідача вважає, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості є законними та обґрунтованими (а.с.66-75).
У відповіді на відзив представник позивача не погоджується із запереченнями представника відповідача у відзиві, оскільки митним органом не спростовані обґрунтування позову (а.с.138-141).
Ухвалою суду від 23.12.2025 відмовлено в задоволенні клопотання представника Волинської митниці про розгляд справи із викликом (повідомленням) сторін (а.с.135).
Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.
20.08.2025 між компанією “PETER & NAT COMMERCIAL LTD” (продавець) та ТзОВ “Імпорттрейд Україна” (покупець) укладено контракт №2008-25/PT, за умовами якого продавець зобов`язався поставити та передати у власність покупця товар, а покупець - прийняти товар та оплатити його на умовах договору на умовах СІР-Київ, Луцьк, Рівне, СРТ-Луцьк, DAP-Луцьк, Рівне, Ковель згідно з інвойсом на кожну поставку.
Товар згідно з цим Контрактом постачається партіями. Перелік найменувань кожного виду товару у партії товару, одиниця виміру кожного виду товару, ціна за одиницю, найменування кожного виду товару у партії товару, вартість кожного виду товару та всієї партії товару, кількість кожного виду товару у партії товару, вказується в інвойсах за одиницю товару.
Покупець має оплатити поставлений товар в Євро, або доларах США, в безготівковій формі на банківський рахунок продавця згідно виставленого рахунку-фактури (інвойса). Покупець оплачує вартість товару шляхом переказу валютних коштів на банківський рахунок продавця. Перерахунок валюти проводиться за курсом НБУ на день оплати. Ціна товару включає вартість доставки та розвантаження. За погодженням сторін можливі такі види оплати: передоплата за товар банківським переказом на рахунок продавця; оплата за фактом після отримання товару банківським переказом на рахунок продавця; оплата товару на виплати (пункти 1.1, 1.3, 2.1, 2.4, 3.1, 3.2 Контракту) (а. с. 28-30).
На виконання умов даного контракту, компанією “PETER & NAT COMMERCIAL LTD” складено рахунок-фактуру (інвойс) від 20.08.2025 №331 на продаж “Сидельний тягач марки MAN, модель-TGS, VIN - НОМЕР_1 ”, за ціною 6 500 фунтів стерлінгів.
Для митного оформлення в режимі імпорту ввезеного на територію України вищезазначеного транспортного засобу декларантом в інтересах ТзОВ “Імпорттрейд Україна” подано до Волинської митниці МД №25UA205140060685U6 від 30.09.2025.
Для підтвердження митної вартості транспортного засобу до МД №25UA205140060856U6 від 30.09.2025 позивачем додано: рахунок-фактура №331 від 20.08.2025, автотранспортна накладна від 26.09.2025, супровідний документ Т1 №25GB000060MHEWVAK від 26.09.2025, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 13.01.2023, платіжний документ, що підтверджує вартість товару №139 від 22.09.2025, висновок про вартісні характеристики товару №10749/25 від 29.09.2025, зовнішньоекономічний контракт №2008-25/ТТ від 20.08.2025, договір про надання послуг митного брокера №14 від 01.04.2024, висновок про походження товару або акт експертизи, виданий уповноваженим органом №107/49/25 від 29.09.2025.
Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митницею встановлено, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом та містять наступні розбіжності.
Декларантом не надано документів, що підтверджують транспортну складову у вартості оцінюваного товару, заявлена до митного оформлення автотранспортна накладна (CMR) б/н від 26.09.2025 засвідчує перевезення товару згідно інвойсу та контракту, однак відсутні відомості про перевізника, в інвойсі від 20 серпня 2025 року №331 передбачена 100% передплата за товар, а банківський платіжний документ №139 датований 22 вересня 2025 року, тобто умова попередньої оплати не виконана, платіжний документ не відповідає вимогам Закону України “Про валюту і валютні операції”, супровідний документ Т1 №25GB000060MHEWVAK від 26.09.2025 дозволяє ідентифікувати товар, але не може бути взятий до уваги як документ, що підтверджує заявлену декларантом митну вартість. 
Згідно статті 53 та статті 54 Митного кодексу України (далі – МК України) декларанту було запропоновано надати в 10-денний термін наступні додаткові документи: 1) договір із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором; 3) виписку з бухгалтерської документації; 4) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 5) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; 6) транспортні (перевізні) документи.
Декларант не надав додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, про що повідомив листом б/н від 30.09.2025.
Оскільки документи, що були подані на вимогу митного органу, не усувають вищезазначені невідповідності, а інші додаткові документи не надано, тому відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів від 30.09.2025 №UA205140/2025/000257/2, в якому митну вартість товару визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України, відповідно до наказу Державної міграційної служби України від 01.07.2021 №476 “Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України” на підставі цінової інформації ЄАІС Держмитслужби, а саме: на рівні 24000 євро/шт. за МД №UA205140/2025/014943 від 10.03.2025 (а.с.21).
Крім того, Волинська митниця видала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2025/002476 з причин неподання декларантом документів, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частині третій статті 53 МК України, та прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів від 30.09.2025 №UA205140/2025/000257/2.
Декларантом вказаний товар оформлено у вільний обіг згідно з МД №25UA205140060904U2 від 01.10.2025 з наданням гарантій, передбачених частиною сьомою статті 55 МК України.
Також судом встановлено, що 04.03.2024 між фірмою “PH GROUP VEHICLES TD” (продавець) та ТзОВ “Імпорттрейд Україна” (покупець) укладено контракт №0403-25/PG, за умовами якого продавець має поставити та передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його на умовах даного договору на умовах СІР-Луцьк, Рівне, СРТ - Луцьк, DAP - Луцьк, Рівне, Ковель, CIF – Гданськ, CIF – Гдиня (Польща) згідно з інвойсом на кожну поставку.
Товар згідно з цим Контрактом постачається партіями. Перелік найменувань кожного виду товару у партії товару, одиниця виміру кожного виду товару, ціна за одиницю, найменування кожного виду товару у партії товару, вартість кожного виду товару та всієї партії товару, кількість кожного виду товару у партії товару, вказується в інвойсах за одиницю товару.
Ціна товару включає вартість доставки та розвантаження товару.
Покупець має оплатити поставлений товар в Євро, або доларах США або фунтах стерлінгів, в безготівковій формі на банківський рахунок продавця згідно виставленого рахунку-фактури (інвойса). Покупець оплачує вартість товару шляхом переказу валютних коштів на банківський рахунок продавця. Якщо валюта платежу відрізняється від валюти інвойсу/митної декларації, то перерахунок здійснюється по курсу НБУ на день МД.
За погодженням сторін можливі такі види оплати: передоплата за товар банківським переказом на рахунок продавця; оплата за фактом після отримання товару банківським переказом на рахунок продавця; оплата товару на виплати (пункти 1.1, 1.3, 2.1, 2.4, 3.1, 3.2 Контракту) (а. с. 31-33).
На виконання умов вказаного контракту, фірмою “PH GROUP VEHICLES TD” складено рахунок-фактуру (інвойс) від 05.10.2025 №INV-554 на продаж “Автомобіль вантажний б/в, призначений для перевезення вантажів по дорогах загального користування марки PEUGEOT, модель-BOXER, VIN – НОМЕР_2 ”, за ціною 3600 фунтів стерлінгів (а.с. 36).
Для митного оформлення в режимі імпорту ввезеного на територію України вищезазначеного транспортного засобу декларантом в інтересах ТзОВ “Імпорттрейд Україна” подано до Волинської митниці МД від №25UA205140063133U0 від 10.10.2025.
Для підтвердження митної вартості транспортного засобу до вищенаведеної МД №24UA205140063133U0 від 10.10.2025 позивачем додано: рахунок-фактура №INV-554 від 05.10.2025, автотранспортна накладна від 05.10.2025, декларація про походження товару №INV-554 від 05.10.2025, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 від 02.09.2025, висновок про вартісні та якісні характеристики товару №11127/25 від 02.09.2025, договір про надання послуг митного брокера №14 від 01.04.2024, зовнішньоекономічний контракт №0403-25/ PG від 29.10.2024.
Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митницею встановлено, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом та містять наступні розбіжності: банківського платіжного документа, відомостей про розрахунки за товар, не надано до митного оформлення, в графі 23 автотранспортної накладної (CMR) від 05 жовтня 2025 року №б/н не зазначений перевізник, відсутній підпис та штамп, згідно інвойсу вартість товару становить 3600 фунтів стерлінгів, проте інформація щодо сум понесених витрат не надана.
Згідно статті 53 та статті 54 Митного кодексу України (далі – МК України) декларанту було запропоновано надати в 10-денний термін наступні додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця;- виписку з бухгалтерської документації; 3) висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією; 4) транспортні (перевізні) документи; 5) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; 6) копію митної декларації країни відправлення.
Декларант не надав додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, про що повідомив листом б/н від 20.02.2025.
Оскільки документи, що були подані на вимогу митного органу, не усувають вищезазначені невідповідності, а інші додаткові документи не надано, тому відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів від 10.10.2025 №UA205140/2025/000267/2, в якому митну вартість товару визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України, відповідно до наказу Державної міграційної служби України від 01.07.2021 №476 “Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України” на підставі цінової інформації ЄАІС Держмитслужби, а саме: на рівні 13800,00 євро/од за МД №UA205150/2025/014943 від 10.03.2025.
Крім того, Волинська митниця видала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2025/002540 з причин неподання декларантом документів, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частині третій статті 53 МК України, та прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів від 10.10.2025 №UA205140/2025/000267/2.
Декларантом вказаний товар оформлено у вільний обіг згідно з МД №25UA205140063279U0 від 10.10.2025 з наданням гарантій, передбачених частиною сьомою статті 55 МК України.
Вважаючи такі рішення відповідача протиправними, позивач звернувся з позовом до суду про їх оскарження.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Засади державної митної справи, в тому числі процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України.
Частина перша статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товару, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товару, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з частинами першою, другою статті 51 МК України митна вартість товару, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товару здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товару у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Як встановлено частиною першою статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Частиною другою статті 53 МК України визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Ними є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частини перша, друга статті 54 МК України).
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Як визначено частиною п`ятою статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості.
У частині третій статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Згідно з частиною четвертою статті 53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 53 МК України).
Із наведених положень випливає, що митний орган має повноваження здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товару, порівнянням рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товару, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за основним методом (за ціною договору (контракту)).
Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товару, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товару, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Суд погоджується, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товару та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.
Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Разом з тим, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК України).
Згідно з частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
У розглядуваному випадку спірні рішення прийняті відповідачем з підстав, визначених пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України: декларант не надав усіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, а подані до митного оформлення документи містять розбіжності.
Як визначено частиною другою статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина четверта статті 58 МК України).
У розумінні частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК України.
Надаючи оцінку доводам сторін у справі, зокрема, щодо наявності у митного органу підстав для витребування додаткових документів, суд зазначає, що для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту) позивач подав разом із МД документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України, зокрема по №25UA205140060685U6 від 30.09.2025 (товар-1) позивачем надано: рахунок-фактуру №331 від 20.08.2025, автотранспортна накладна від 26.09.2025, супровідний документ Т1 №25GB000060MHEWVAK від 26.09.2025, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 13.01.2023, платіжний документ, що підтверджує вартість товару №139 від 22.09.2025, висновок про вартісні характеристики товару №10749/25 від 29.09.2025, зовнішньоекономічний контракт №2008-25/ТТ від 20.08.2025, договір про надання послуг митного брокера №14 від 01.04.2024, висновок про походження товару або акт експертизи, виданий уповноваженим органом №107/49/25 від 29.09.2025.
Також для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту) позивач разом із МД №25UA205140063133U0 від 10.10.2025 (товар-2) подав: рахунок-фактура №INV-554 від 05.10.2025, автотранспортна накладна від 05.10.2025, декларація про походження товару №INV-554 від 05.10.2025, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 від 02.09.2025, висновок про вартісні та якісні характеристики товару №11127/25 від 02.09.2025, договір про надання послуг митного брокера №14 від 01.04.2024, зовнішньоекономічний контракт №0403-25/ PG від 29.10.2024.
На думку суду, подані декларантом відповідно до частини 2 статті 53 МК України документи підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом, дозволяють ідентифікували оцінюваний товар та містять об`єктивні дані, що піддаються обчисленню.
При цьому, суд вважає безпідставними твердження відповідача в оскаржуваних рішеннях від 30.09.2025 №UA205140/2025/000257/2, від 10.10.2025 №UA205140/2025/000267/2 про наявність розбіжностей у поданих документах.
Судом встановлено, що ввезення Товару №1 відбувалось на підставі Контракту №2008-25/РТ від 20 серпня 2025 року укладеного між ТзОВ “Імпорттрейд Україна” та компанією-експортером “PETER & NAT COMMERCIAL LTD”. За умовами Контракту продавець має поставити та передати у власність Покупця товар, а Покупець зобов`язується прийняти у власність товар та оплатити його на умовах даного Договору на умовах: CPT – Луцьк, DAP – Луцьк, Рівне, Ковель згідно з інвойсом на кожну поставку. П. 2.2 Контракту передбачає, що загальна сума Контракту складається із сум усіх інвойсів. П.3.2 містить положення, якими визначено вичерпний перелік умов оплати за товар, зокрема: за погодженням сторін можлива передоплата за Товар, оплата за фактом після отримання Товару, оплата на виплати (післяплата). Строк поставки кожної партії товару обумовлюється сторонами у кожному випадку, але не пізніше 150 днів після оплати за вказаний товар. За загальним правилом Оплата Товару здійснюється не раніше закінчення дії строку цього контракту виключно після отримання письмової вимоги про оплату від Продавця. Положення Контракту не містять прямого обов`язку у рахунках-фактурах вказувати умови оплати за товар. 
При цьому, в інвойсі не встановлено конкретного строку, до якого покупець зобов`язаний здійснити передоплату. Формулювання “100% prepayment” визначає лише порядок, але не визначає дату або часовий інтервал, у який оплата має бути проведена. Водночас позивач повністю виконав зобов`язання щодо передоплати, оскільки платіж від 22.09.2025 був здійснений до моменту відвантаження товару, що підтверджується CMR від 26.09.2025. Таким чином, оплата була проведена до передачі товару продавцем та до фактичного ввезення його на митну територію України. При цьому, розбіжностей між інвойсом, платіжним дорученням, CMR та іншими товаросупровідними документами судом не виявлено.
Згідно з інвойсом №331 від 20.08.2025 вартість Товару №1 “Сідельний тягач марки MAN, модель-TGS 24.430, VIN- НОМЕР_1 ” становить 6500 фунтів стерлінгів. 22 вересня 2025 року за вищевказаний Товар було здійснено оплату згідно з платіжної інструкції №139. У призначенні платежу (графа 70) вказано “передоплата за вживану вантажівку, інвойс 331 від 20.08.2025, Контракт №2008-25/РТ від 20.08.2025”. При цьому, оплата товару була проведена Позивачем з використанням системи Інтернет-Банкінг АТ “БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ”. Така платіжна інструкція №139 від 22.09.2025 містить повний набір реквізитів платника, одержувача, банку, призначення платежу, суми та дати, і використовується банками як офіційний доказ здійснення валютного переказу. Цей документ є підтвердженням факту оплати згідно з митним законодавством України та правилами міжнародних банківських розрахунків. Також долучається SWIFT MT103 — підтвердження міжнародного банківського переказу, що відповідає фактичному виконанню платіжної інструкції №139. Таким чином, обидва документи – платіжна інструкція в іноземній валюті №139 від 22.09.2025 та SWIFT MT103 №250922/000043791 від 22.09.2025 – підтверджують один і той самий платіж, і є доказами оплати за товар (“Сідельний тягач марки MAN, модель-TGS 24.430, VIN - НОМЕР_1 ”) за зовнішньоекономічним контрактом №2008-25/РТ від 20.08.2025. 
Також судом з`ясовано, що при ввезенні Товару №1 мало місце застосування умов Інкотермс – (DAP). Зазначений спосіб доставки кореспондується із умовами зовнішньоекономічного контракту. Умови DAP Інкотермс – розшифровується “Delivered At Point” named point of destination перекладається “Поставка в пункті”, вказана назва пункту призначення означає, що продавець виконав свої зобов`язання щодо поставки, коли він надав покупцеві товар, випущений в митному режимі експорту та готовий до розвантаження з транспортного засобу, який прибув в зазначений пункт призначення. Згідно умов поставки DAP Інкотермс продавець зобов`язаний оплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений пункт призначення, виконати експортне митне оформлення для вивезення товару з оплатою експортних мит і інших зборів у країні відправлення, однак, продавець не зобов`язаний виконувати митні формальності для ввезення товару, сплачувати імпортні мита або виконувати інші імпортні митні процедури при ввезенні. Ціна DAP (DAP price) означає, що контрактна (інвойсової або митна) ціна за товар включає в себе суму вартості самого товару, експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортних мит і інших зборів і вартості доставки (фрахту) до зазначеного пункту призначення.
Умови поставки DAP, зазначені в інвойсі та договорі, означають, що всі витрати, пов`язані з транспортуванням товару до місця призначення, несе продавець та включає їх у вартість товару. Покупець цих витрат не оплачує окремо і, відповідно, не має та не може мати документів, що підтверджують транспортну складову, оскільки вона не є предметом його господарських зобов`язань. CMR від 26.09.2025 підтверджує факт відвантаження та перевезення товару, що є достатнім доказом переміщення товару за умовами DAP. Таким чином, твердження митниці про відсутність документів щодо транспортної складової є неправомірним і не може бути підставою для коригування митної вартості.
Під час митного оформлення брокером була надана транзитна декларація Т1 МRN №25GB000060MHEWVAK8 від 26.09.2025, в якій вказано як відправника товару так і отримувача товару, реєстраційні дані транспортного засобу, що здійснював перевезення, кількість місць, найменування товару, його вага. Інформація, що міститься в транзитній декларації не містить суперечностей з автотранспортною накладною чи рахунком-фактурою.
Ввезення товару №2 “Автомобіль вантажний б/в, призначений для перевезення вантажів по дорогах загального користування марки PEUGEOT, модель-BOXER, VIN НОМЕР_5 ” відбулося на підставі зовнішньо-економічного Контракту від 04.03. 2025 №0403-25/РG, укладеного між ТзОВ “Імпорттрейд Україна” та експортером – компанією PH GROUP VEHICLES LTD (Великобританія). За умовами зовнішньоекономічного контракту №0403-25/РG за умовами Контракту продавець має поставити та передати у власність Покупця товар, а Покупець зобов`язується прийняти у власність товар та оплатити його на умовах вказаний в інвойс. Згідно Контракту товар може доставлятись на таких умовах: CPT – Луцьк, DAP – Луцьк, Рівне, Ковель згідно з інвойсом на кожну поставку Товару. П. 2.2 Контракту передбачає, що ціна товару включає в себе вартість доставлення та розвантаження товару. П.3.2 містить положення, якими визначено вичерпний перелік умов оплати за товар, зокрема: за погодженням сторін можлива передоплата за Товар, оплата за фактом після отримання Товару, оплата на виплати (післяоплата). Строк поставки кожної партії товару обумовлюється сторонами у кожному випадку, але не пізніше 180 днів після оплати за вказаний товар. За загальним правилом Оплата Товару здійснюється не раніше закінчення дії строку цього контракту виключно після отримання письмової вимоги про оплату від Продавця. Положення Контракту не містять прямого обов`язку у рахунках-фактурах вказувати умови оплати за товар. Щодо пункту 1.4 Контракту, зазначаємо, що цей пункт застосовується до умов оплати, таких як: передоплата за Товар, оплата за фактом після отримання Товару, але не відноситься до післяоплати. Відтак, на момент митного оформлення поставки товару оплата ще не була здійснена, оскільки сторонами було узгоджено інший порядок оплати – оплата товару на виплати, що прямо передбачено пунктом 3.2 контракту. Таким чином, відсутність на момент подачі документів платіжних доручень або банківських підтверджень не може розглядатися як порушення зобов`язань або доказ недійсності поставки. Зазначений у пункті 3.3 Контракту порядок оплати – тобто оплата після завершення строку дії контракту та лише після отримання письмової вимоги від Продавця – сформульований як “загальне правило”, яке застосовується у разі відсутності іншого погодженого сторонами механізму. Товар №2 ввозився на умовах DAP UA LUTSK. 
Митний кодекс України та міжнародні правила перевезень (Конвенція CMR) не містять вимоги, що відсутність підпису або штампа у певній графі автотранспортної накладної є підставою для сумнівів у достовірності заявленої митної вартості. Основною функцією автотранспортної накладної є підтвердження факту прийняття вантажу до перевезення та умов перевезення, а не підтвердження ціни товару. Перевізник може зазначатися в інших транспортних або комерційних документах. Дані про перевізника часто містяться в супровідних документах (договорах перевезення, рахунках за транспортні послуги, додаткових транспортних накладних), які разом з іншими доказами підтверджують факт доставки товару. Наявність або відсутність заповнення певної графи не впливає на правомірність заявленої митної вартості. Митна вартість визначається на підставі комерційних документів, а не транспортних накладних. Згідно зі статтею 53 МКУ, документами, що підтверджують митну вартість, є контракт, рахунок-фактура, платіжні документи тощо. Автотранспортна накладна не є обов`язковим документом для підтвердження ціни, а слугує допоміжним доказом доставки. Верховний Суд неодноразово наголошував, що недоліки в оформленні транспортних документів самі по собі не можуть бути підставою для відмови у застосуванні першого методу визначення митної вартості. Митний орган не надав жодних доказів, що відсутність підпису та штампа перевізника призвела до надання недостовірних відомостей про товар або вплинула на ціну, зазначену у рахунку-фактурі. Вартість доставки вже врахована у ціні, підтвердженій рахунком-фактурою. Згідно зі статтею 53 та статтею 57 МКУ, якщо вартість доставки включена у ціну товару за контрактом, додаткові підтвердження маршруту не впливають на правильність визначення митної вартості.
Відповідно до положень Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, ані відправник, ані перевізник не мають обов`язку проставляти на вантажній накладній (CMR) свої підписи або штампи. При цьому, факт проставлення або непроставлення підпису та/або штампу відправника та перевізника товару не впливає на визначення митної вартості такого товару.
З поданих декларантом документів (контрактів №2008-25/РТ від 14.08.2025, №04/03-25PG від 04.03.2025, інвойсів №331 від 20.08.2025, №INV-554 від 05.10.2025) зрозуміло, що продавцями є компанія “PETER & NAT COMMERCIAL LTD” та/або “PH GROUP VEHICLES LTD. ”. У свою чергу, чинним законодавством не передбачено обов`язку надання декларантом документів про походження товару в попередніх ланцюгах постачання продавця-експортера, а питання щодо перевірки повноважень продавця на здійснення продажу транспортного засобу не входить до компетенції митниці та не впливає на задекларовані та підтверджені відповідними документами числові значення митної вартості, з якої обраховуються та справляються митні платежі
При вирішенні спору суд враховує, що застосування другорядного - резервного методу визначення митної вартості товару передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митним органом митних вартостях.
Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товару має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товару, інших умов, що могли вплинути на ціну товару), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
За змістом пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товару, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №598 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01 червня 2012 року за №883/21195), у рішенні про коригування митної вартості зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом. Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Зазначене узгоджується з висновком Верховного Суду викладеним у постанові від 21.08.2018 у справі №804/1755/17.
Можливість поставки товару іншим покупцям за більшою ціною відповідає принципам свободи зовнішньоекономічних зв`язків та не суперечить нормам національного та міжнародного законодавства. При прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем використано виключно інформацію з бази даних митного органу, тобто при винесенні спірних рішень відповідач керувався не документами, поданими декларантом до митного оформлення, а спирався вже на наявну в митного органу цінову інформацію.
Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації митниці, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено.
Сам факт здійснення митого оформлення подібних товарів за митною вартістю, що є більша заявленої декларантом, не може бути безумовною підставою для коригування відповідачем митної вартості товару.
Також, Верховний Суд у постанові від 21.12.2018 у справі №815/228/17 дійшов висновку, що наявність в інформаційних базах даних митною органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості, жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.
Аналогічні висновки зроблено Верховним Судом у постанові від 10.10.2019 у справі №809/1469/16.
Суд наголошує на тому, що резервний метод не вимагає від митного органу доведення подібності (аналогічності) товарів, однак зазначений метод повинен ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях і це ґрунтування повинне бути підтвердженим в рішенні про коригування митної вартості.
Рішення про коригування митної вартості товару не містить пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У вказаних рішеннях не зазначено докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.
Такі ж висновки викладені і в постанові Верховного Суду від 15.10.2024 у справі №520/6058/24.
Таким чином, з огляду на зазначене, суд констатує, що прийняті Волинською митницею оскаржувані рішення від 30.09.2025 №UA205140/2025/000257/2, від 10.10.2025 №UA205140/2025/000267/2 про коригування митної вартості товару є протиправними та підлягають скасуванню.
Згідно із частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною першою статті 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини другої статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 КАС України).
Частинами першою та другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до статей 9, 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів на підтвердження правомірності своїх дій.
Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову.
Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 6063,67 грн, який сплачений згідно із платіжною інструкцією в національній валюті від 28.11.2025 №139.
Щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн суд зазначає, що на підтвердження таких витрат представник позивача надала договір №112-ЮП про надання правничої допомоги від 13.02.2024, укладений між позивачем та Адвокатським бюро “Крючкова”, рахунок-фактуру №283 від 28.11.2025 згідно з договором №112-ЮП про надання правничої допомоги від 13.02.2024, укладений між позивачем та Адвокатським бюро “Крючкова”, акт приймання-передачі наданих послуг №823 від 28.11.2025, платіжну інструкцію №141 від 02.12.2025, ордер на надання правничої допомоги серії АС №1165878. 
Представник відповідача у відзиві на позовну заяву зазначив, що заявлена сума на правничу допомогу є завищеною та необґрунтованою. Також посилається на те, що представником позивача не надано детального опису робіт (наданих послуг), що унеможливлює співставлення заявленого розміру із складністю справи, складністю виконаних робіт, об`єму наданих послуг та складності справи.
За загальним правилом зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Разом із тим, частина дев`ята статті 139 КАС України визначає критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл судових витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат та виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру залежно від конкретних обставин справи. Надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто повинно бути доведено доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи.
Відтак, послуга щодо ознайомлення з рішенням про коригування митної вартості товарів та ознайомлення з товаросупровідними документами наданих клієнтом; вивчення судової практики з відповідних правовідносин; складання та подання позовної заяви – охоплюються загальною діяльністю адвоката та має на меті складання позовної заяви і подання її до суду. Крім того, ряд послуг, які надавались позивачу не відповідають критеріям необхідності та не мали впливу на хід розгляду справи, а деякі з них (ознайомлення позивача із процесуальними правами та обов`язками щодо захисту прав та інтересів порушеного права; подання письмових пояснень на вимогу митного органу; пошук інформації щодо контрагента в мережі Інтернет та перевірка правосуб`єктності учасників зовнішньоекономічної операції) – не вимагають спеціальної фахової підготовки спеціаліста-правознавця та не можуть вважатись правничою допомогою.
Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 14.11.2019 у справі №826/7375/18.
При вирішенні питання щодо розподілу витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд враховує те, що справа про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товару є спором як майнового характеру незначної складності.
Тому суд, виходячи із критеріїв, визначених частиною дев`ятою статті 139 КАС України, вважає, що з огляду на зміст наданих послуг, суму позову та складність даної справи, наявні підстави обмежити розмір витрат на правничу допомогу та на користь позивача необхідно стягнути витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 3000,00 грн, а решту витрат повинен понести позивач.
Отже, враховуючи вищевикладене, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути на користь позивача судовий збір у сумі 6063,67 грн та витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 3000,00 грн.
Керуючись статтями 139, 243-246, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Митного кодексу України, суд 

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Імпорттрейд Україна” (43010, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Дубнівська, будинок 22Б, ідентифікаційний код юридичної особи 45007535) до Волинської митниці (44350, Волинська область, Ковельський район, село Римачі, вулиця Призалізнична, 13, ідентифікаційний код юридичної особи 43958385) про визнання протиправними та скасування рішень задовольнити повністю.
Визнати протиправними та скасувати рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів від 30.09.2025 №UA205140/2025/000257/2, від 10.10.2025 №UA205140/2025/000267/2.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Імпорттрейд Україна” за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці судовий збір у сумі 6063 (шість тисяч шістдесят три) гривні 67 копійок та 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок витрат на професійну правничу допомогу адвоката.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Суддя В. Л. Шепелюк