Справа № 214/928/26
2/214/2630/26
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
20 квітня 2026 року Суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі 
головуючого судді – Ковтун Н.Г.
секретаря судового засідання – Фартушної Є.К. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу 214/928/26 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
ВСТАНОВИВ:
30 січня 2026 року позивач ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулось до суду з даною позовною заявою.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 08.09.2020 між ТОВ «Авентус Україна » та відповідачем ОСОБА_1 був укладений Договір про споживчий кредит № 2897236, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 5000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.
21.04.2021 ТОВ «Авентус Україна » та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали договір відступлення прав вимоги № ККАУ-21042021, за яким останнє набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Авентус Україна » включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 2897236 від 08.09.2020 .
Позивач зазначав, що термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не погашена.
Станом на дату звернення до суду з позовною заявою заборгованість відповідача перед позивачем становить 16 200,00 грн., а саме:
- 5000, 00 грн. – прострочена заборгованість за тілом кредиту;
- 11 200,00 грн. – прострочена заборгованість за відсотками;
На підставі викладеного, позивач ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на їх користь заборгованість за Договором про споживчий кредит 2897236 від 08.09.2020 в розмірі 16 200,00 грн., судовий збір 2662,40 та витрати на правничу допомогу 8000,00 грн. 
Ухвалою суду від 02 лютого 2026 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 
18 березня 2026 року від відповідачу ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого остання вказує, що у кредитному договорі сторони погодили розмір кредиту у сумі 5000,00 грн., проценти за користування кредитом 2850,00, загальна орієнтована вартість кредиту 7850,00., строк дії договору 30 днів, знижена процентна ставка 1,81 % в день від суми кредиту, стандартна ставка 1,90% в день від суми кредиту. 
Позивач не довів обґрунтованість своїх позовних вимог щодо Відповідача, подані матеріали не містять належних та допустимих доказів на підтвердження обов`язку Відповідача сплатити конкретну суму за договором, що є предметом спору. 
Також звертає увагу, що в матеріалах справи відсутній паспорт споживчого кредиту, що унеможливлює фактичне ознайомлення з умовами споживчого кредиту. 
За умовами кредитного договору сторони по справі погодили сплату заборгованості за позикою 08 жовтня 2020 року. Таким чином, позивач має право на нарахування процентів за користування позикою лише в межах надання позики, після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. 
Також заперечує проти стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 8000,00 грн., оскільки відсутні належні докази того, що позивачем понесені такі витрати.
25 березня 2026 року представником позивача надано письмові пояснення відповідно до яких останній зазначає, що кредитний договір № 2897236 від 08.09.2020 року укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Авентус Україна» було підписано за допомогою електронного підпису позичальника та відповідно до норм чинного законодавства.
Щодо аргументів відповідача про нарахування відсотків, вказує, відповідно до п.1.4 умов кредитного договору № 2897236 кредит надається загальним строком на 30 днів з 08.09.2020 року. Договір про споживчий кредит № 2897236 зазначає порядок та строк нарахування процентів за даним кредитним договором після пільгового строку кредитування. 
Відповідно до п. 1.5 Тип процентної ставки -фіксована. Процентна ставка за користування кредитними коштами залежить від фактичного виконання Споживачем умов договору та становить знижена процентна ставка 1,81% стандартна процентна ставка 1,90 % . Строк кредитування був продовжений на підставі умов Договору. 
Щодо відсутності доказів перерахування коштів , вказує, що ТОВ «Авентус Україна» не створю є окремий рахунок Позичальника, а надає кошти на уже існуючий, а отже не може мати доступу до таких рахунків для того аби отримати інформацію щодо вчинених фінансових операцій. 
Щодо понесених витрат на правову допомогу, вказує що витрати підтверджується детальними описами наданих послуг, актами наданих послуг правової допомоги.
У зв`язку з чим, на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що 08 вересня 2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи був укладений електронний договір № 2897236 про надання споживчого кредиту. Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором А484823.
Згідно п. п. 1.3, 1.4 договору сума кредиту (загальний розмір) складає 5 000 грн, строк кредиту 30 днів.
Відповідно до п. 1.5.1. договору знижена процента ставка становить 1,81 % в день від суми кредиту та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору.
Відповідно до п. 2.1 договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 .
Згідно листа ТОВ ФК «Вей Фор Пей», останнє зазначило, що надає послуги з переказу коштів у національній валюті без відкриття рахунків та на підставі укладеної угоди із ТОВ «Авентус Україна» № 6511-ВП від 16.12.2025 року за дорученням останнього здійснило успішні перекази коштів на рахунки клієнтів, зокрема під порядковим номером 1 зазначено: "08.09.2020 на суму 5000 (п`ять тисяч гривень 00 копійок) грн, маска картки НОМЕР_2 , код авторизації 440272, номер транзакції в системі WayForPay - creditplus 10596519»
Відповідно до відповіді АТ КБ «Приватбанк» підтверджено факт зарахування коштів у розмірі 5000,00 грн. на карту клієнта ОСОБА_1 № НОМЕР_3 .
21.04.2021 ТОВ «Авентус Україна » та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали договір відступлення прав вимоги № ККАУ-21042021, за яким позивач отримав (набув) право грошової вимоги до боржників ТОВ «Авентус Україна», вказаних у реєстрі боржників, в тому числі і до відповідача .
Згідно виписки з особового рахунка за кредитним договором № 2897236 від 08.09.2020 загальна сума заборгованості ОСОБА_1 склала 16 200,00 грн., а саме:- 5000, 00 грн. – прострочена заборгованість за тілом кредиту;- 11 200,00 грн. – прострочена заборгованість за відсотками.
З аналізу наданих сторонами доказів слідує, що між відповідачем з однієї сторони та ТОВ «Авентус Україна» з іншої, склалися кредитні правовідносини на підставі укладеного між ними договору в електронній формі.
ТОВ «Авентус Україна» виконало свої зобов`язання за договором та здійснило переказ грошових коштів відповідачу на суму 5 000 грн.
Даних про те, що позичальником були повернуті кошти за вказаними договорами, матеріали справи не містять.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що наданими позивачем доказами підтверджується, що ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» у встановленому законом порядку набуло право грошової вимоги по договором, ОСОБА_1 прийняла умови та правила надання банківських послуг шляхом підписання його електронним цифровим підписом, однак, в порушення умов вказаного договору не виконав своїх зобов`язань щодо повернення коштів.
Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).
Відповідно до статті 610 цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18.
Таким чином, враховуючи, що матеріали справи не містять даних про пролонгацію кредитного договору у відповідності до розділу 4 вказаного договору, позивач ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», як правонаступник ТОВ «Авентус Україна» відповідно до статті 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заборгованість станом на кінець строку дії договору становить 2715 грн, (5 000 грн - сума основного боргу, 2 850 (5 000*1,81 %*30) грн проценти), яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал».
Доводи відповідача, що проценти за користування кредитним коштами 
нараховані поза межами кредитного договору, знайшли своє підтвердження під час дослідження умов кредитного договору та договору відступлення № ККАУ-21042021.
При цьому, факт отримання кредитних коштів відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами. Сам по собі формальний сумнів у способі документального оформлення операції не спростовує факту надання коштів.
На підставі вищевикладено позовні вимоги ТОВ ФК «Кредит капітал» підлягає частковому задоволенню. 
Щодо розподілу судових витрат, слід зазначити наступне.
Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Позивачем було понесені судові витрати в розмірі 2662,40 грн. сплаченого судового збору та 8000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати в сумі 1267,92 грн., які відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог, в сумі 2324 грн. 72 коп.
Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн., то слід зазначити наступне.
Згідно ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі 904/4507/18.
Як видно з Акту наданих послуг №0107 від 01.07.2025, вартість наданих послуг становить 8000 грн. 
Чинне процесуальне законодавство встановило такіосновні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі в рішенні від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою №58442/00 щодо судових витрат, застаттею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», пункти 79 і 112 відповідно).
При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставістатті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід / Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).
Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо.
У постановах Верховного Суду у справі №905/1795/18 та у справі №922/2685/19 вказано, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Суд вважає, що фактично наданий обсяг юридичної допомоги, є неспіввісним з заявленою сумою судових витрат, а тому підлягають стягненню судові витрати, пов`язанні з отриманням професійної правничої допомоги в сумі 2000 грн., вважаючи суму в 8000 грн., яку зазначає представник позивача, завищеною.
Керуючисьст.ст.10, 12, 43, 49, 141, 259 ч.6, 263-265, 268, 273, 274 ч.4 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 2897236 від 08.09.2020 в розмірі 7715 грн., яка складається:
- 5000, 00 грн. – прострочена заборгованість за тілом кредиту;
- 2715,00 грн. – прострочена заборгованість за відсотками;
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» судовий збір в розмірі 1267,92 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн..
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
- Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», код ЄДРПОУ 35234236, адреса: Львівська обл., м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1 корпус 28.
- Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Н.Г.Ковтун