П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/42291/25	

Головуючий в 1 інстанції: Танцюра К.О.
Дата і місце ухвалення: 25.12.2025р., м. Одеса 

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
Головуючого судді: Бойка А.В.,
суддів : Тарновецького І.І.,
Шевчук О.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В :
В грудні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив суд:
1.Визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року до 31 грудня 2022 року включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації в розмірі 4093,19 грн. відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078;
2. Зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити позивачу щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення в розмірі 4093,19 грн. за період з 01 березня 2018 року до 31 грудня 2022 року включно відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, із одночасним відрахуванням 1,5 % військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44;
3. Визнати протиправними дії відповідача щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 09 червня 2016 року по 28 лютого 2018 року;
4. Зобов`язати відповідача нарахувати й виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення в за період з 09 червня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно із одночасним відрахуванням 1,5 % військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44;
5. Визнати протиправними дії відповідача щодо обчислення (нарахування) та виплати грошового забезпечення за період з 29 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020р.; 
6. Зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення за період з 29 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року, виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням (основні, додаткові та одноразові види грошового забезпечення), визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020р. на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів Україні «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017р. №704;
7. Визнати протиправними дії відповідача щодо обчислення (нарахування) та виплати грошового забезпечення за період з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2021р.;
8. Зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення за період з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року, виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням (основні, додаткові та одноразові види грошового забезпечення), визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021р. на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів Україні «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017р. №704;
9. Визнати протиправними дії відповідача щодо обчислення (нарахування) та виплати грошового забезпечення за період з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022р.;
10. Зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення за період з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року, виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням (основні, додаткові та одноразові види грошового забезпечення), визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів Україні «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017р. №704;
11. Визнати протиправними дії відповідача щодо обчислення (нарахування) та виплати грошового забезпечення за період з 01 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023р.; 
12. Зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення за період з 01 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року, виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням (основні, додаткові та одноразові види грошового забезпечення), визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023р. на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів Україні «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017р. №704;
13. Визнати протиправними дії відповідача щодо обчислення (нарахування) та виплати грошового забезпечення за період з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2021р.; 
14. Зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення за період з 01 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року, виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням (основні, додаткові та одноразові види грошового забезпечення), визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів Україні «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017р. №704;
15. Визнати протиправними дії відповідача щодо обчислення (нарахування) та виплати грошового забезпечення за період з 01 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023р.;
16. Зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення за період з 01 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року, виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням (основні, додаткові та одноразові види грошового забезпечення), визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів Україні «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017р. №704;
17. Визнати протиправними дії відповідача щодо обчислення (нарахування) та виплати грошового забезпечення за період з 01 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" станом на 01.01.2024р.; 
18. Зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення за період з 01 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року, виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням (основні, додаткові та одноразові види грошового забезпечення), визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» станом на 01.01.2024 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів Україні «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017р. №704; 
19. Визнати протиправними дії відповідача щодо обчислення (нарахування) та виплати грошового забезпечення за період з 01 січня 2025 року по 20 вересня 2025 року, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" станом на 01.01.2025р.;
20. Зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення за період з 01 січня 2025 року по 20 вересня 2025 року, виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням (основні, додаткові та одноразові види грошового забезпечення), визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» станом на 01.01.2025 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів Україні «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017р. №704; 
21. Зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату компенсації за невикористані календарні дні щорічної відпустки за 2018 рік терміном 15 діб, виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням (основні, додаткові та одноразові вили грошового забезпечення), визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» станом на 01.01.2025 на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017р. №704;
22. Зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату компенсації за невикористані календарні дні щорічної відпустки за 2019 рік терміном 30 діб, виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням (основні, додаткові та одноразові вили грошового забезпечення), визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» станом на 01.01.2025 на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017р. №704;
23. Зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату компенсації за невикористані календарні дні щорічної відпустки за 2021 рік терміном 30 діб, виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням (основні, додаткові та одноразові вили грошового забезпечення), визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» станом на 01.01.2025 на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017р. №704;
24. Зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату компенсації за невикористані календарні дні щорічної відпустки за 2022 рік терміном 35 діб, виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням (основні, додаткові та одноразові вили грошового забезпечення), визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» станом на 01.01.2025р. на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017р. №704;
25. Зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату компенсації за невикористані календарні дні щорічної відпустки за 2024 рік терміном 5 діб, виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням (основні, додаткові та одноразові вили грошового забезпечення), визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» станом на 01.01.2025р. на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017р. №704;
26. Зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату компенсації за невикористані календарні дні щорічної відпустки за 2025 рік терміном 10 діб, виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням (основні, додаткові та одноразові вили грошового забезпечення), визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» станом на 01.01.2025р. на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017р. №704;
27. Зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату компенсації за невикористані 98 (дев`яносто вісім) діб додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2019 рік, 2020 рік, 2021 рік, 2022 рік, 2023 рік, 2024, 2025 рік набутої на підставі статті 16-2 Закону України "Про відпустки" та пункту 12 частини першої статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням (основні, додаткові та одноразові вили грошового забезпечення), визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» станом на 01.01.2025р. на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017р. №704; 
28. Визнати протиправними дії відповідача щодо затримки розрахунку при звільненні; 
29. Зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку з 21.09.2025р. по 20.11.2025р. у відповідності до приписів ст.117 КЗпП України у розмірі 84489,60 грн.;
30. Визнати протиправними дії відповідача щодо неналежного нарахування та невиплати одноразової грошової допомоги при звільненні за 13 (тринадцять) років служби; 
31. Визнати протиправним та скасувати п.2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 280 від 20.09.2025р. в частині виплати сержанту ОСОБА_1 передбаченої абз. 1 п.2 ст.15 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", одноразової допомоги при звільненні за 09 (дев`ять) повних календарних років служби;
32. Зобов`язати відповідача внести зміни в п. 1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №280 від 20.09.2025р. шляхом внесення запису "Виплатити, передбачену абз.1 п.2 ст.15 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", одноразову допомогу при звільненні за 13 (тринадцять) повних календарних років служби";
33. Зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні за 13 (тринадцять) повних календарних років служби з урахуванням виплаченої суми одноразової грошової допомоги при звільненні за 9 (дев`ять) повних календарних років служби;
34. Зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні за 13 (тринадцять) повних календарних років служби, виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням (основні, додаткові та одноразові вили грошового забезпечення), визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» станом на 01.01.2025 на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017р. №704.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2025 року позовну заяву повернуто позивачеві на підставі пункту 6 частини четвертої статті 169 КАС України.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу від 25.12.2025р. та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В своїй скарзі апелянт зазначає, що заявлені ним позовні вимоги пов`язанні між собою підставою виникнення, оскільки стосуються проведення військовою частиною НОМЕР_1 належних розрахунків грошового забезпечення при звільненні позивача з військової служби, а тому, у відповідності до ч.1 ст.172 КАС України, можуть бути об`єднані в одній позовній заяві. 
Справа призначена до розгляду у порядку письмового провадження у відповідності до ч.2 ст.312 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного:
Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 55 Конституції України. 
Для реалізації кожним конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.
Згідно ч.1 ст.21 КАС України позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою.
Частиною 6 статті 21 КАС України передбачено, що не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч.1, ч.4, ч.5 ст.172 КАС України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.
Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.
Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.
Похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги) (п.23 ч.1 ст.4 КАС України).
Таким чином, правила об`єднання позовних вимог дозволяють вирішення у межах однієї справи позовних вимог одного й того самого позивача щодо рішень, дій чи бездіяльності одного й того самого суб`єкта владних повноважень чи різних суб`єктів владних повноважень, що виникли з одних і тих же підстав, за одних і тих же обставин, а також вимог, задоволення яких є безпосередньою підставою для задоволення інших вимог.
Пов`язаність вимог вказує на те, що вони зумовлені одними й тими же відносинами та/або спрямовані до одного відповідача.
Похідна вимога є умовною, і її задоволення залежить від того, чи буде задоволена основна вимога.
Таким чином, у випадку заявлення позивачем в одній позовній заяві кількох вимог, що становлять предмет позову, вказані вимоги мають виникати з однакових юридичних фактів, тобто мати єдині підстави позову, оскільки в протилежному випадку виникають різні позови, які підлягають розгляду в окремих самостійних провадженнях.
Об`єднання позовних вимог, які пов`язані між собою підставами виникнення або поданими доказами, є одним із засобів реалізації принципу процесуальної економії, який спрямований, у першу чергу, на пришвидшення розгляду таких справ та зменшення судових витрат.
Згідно п.6 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).
Повертаючи ухвалою від 25.12.2025р. позовну заяву ОСОБА_1 на підставі п.6 ч.4 ст.169 КАС України суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог.
Суд зазначив, що в позовній заяві позивач об`єднав немайнові позовні вимоги щодо різних предметів спору, зокрема, щодо виплати індексації грошового забезпечення, нарахування грошового забезпечення з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, виплати компенсації за затримку розрахунку при звільненні, оскарження наказу в частині виплати одноразової допомоги при звільнені.
За висновками суду, позивач фактично пред`явив декілька окремих адміністративних позовів до відповідача задля вирішення кількох непов`язаних між собою спорів. Сумісний розгляд заявлених вимог перешкоджатиме з`ясуванню прав та взаємовідносин сторін та суттєво утруднить вирішення спору. 
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Предметом спору у даній справі є оскарження ОСОБА_1 дій та бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо виплати в належному розмірі грошового забезпечення (основних, додаткових та одноразових його видів), в тому числі як під час проходження позивачем військової служби, так і під час звільнення з військової служби, компенсації за невикористану відпустку. Також, позивачем заявлено пов`язані з цим позовні вимоги щодо виплати на його користь середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні у відповідності до приписів ст.117 КЗпП України.
Колегія суддів зазначає, що всі заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги стосуються питання виплати грошового забезпечення, пов`язанні між собою, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства та щодо них законом не визначена виключна підсудність різним судам.
Що ж до висновку суду першої інстанції про те, що сумісний розгляд заявлених вимог суттєво утруднить вирішення спору, то в аспекті наведеного колегія суддів акцентує увагу на положеннях частини 6 статті 172 КАС України, згідно якої суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання адміністративного судочинства.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про повернення позовної заяви позивачу, не скориставшись, при цьому, процесуальним правом, передбаченим ч.6 ст.172 КАС України, на роз`єднання позовних вимог.
З огляду на те, що за цим позовом суд першої інстанції не був позбавлений процесуальної можливості забезпечити виконання завдання адміністративного судочинства, у тому числі шляхом роз`єднання позовних вимог з метою ефективного вирішення справи, а обставини, які б безумовно не допускали розгляд цих вимог в одному провадженні, не знайшли свого підтвердження, колегія суддів не може погодитись із висновком суду першої інстанції про необхідність повернення позовної заяви відповідно до пункту 6 частини 4 статті 169 КАС України.
Порушення судом першої інстанції норм процесуального права, у відповідності до п.4 ч.1 ст.317 КАС України, є підставою для скасування оскаржуваної ухвали як такої, що перешкоджає подальшому провадженню у справі.
Згідно вимог ст.320 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками скасування ухвали суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до ч.3 ст.312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 312, 320, 321, 325, 327 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2025 року скасувати.
Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Суддя-доповідач 		А.В. Бойко	
Судді	  	І.І. Тарновецький   О.А. Шевчук