ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2026	Справа № 910/11870/25	

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К. І., при секретарі судового засідання Батій О.В., розглянувши у порядку загального позовного провадження господарську справу
за позовом Приватного підприємства «Строй-Арсенал» 
до Державного підприємства «Об`єднана компанія «Укрвуглереструктуризація» 
про стягнення 3 085 482,16 грн

за участю представників:
від позивача: Кожокар М.Ю.
від відповідача: Литвиненко В.П.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва з позовом звернулося Приватне підприємство «Строй-Арсенал» (далі - ПП «Строй-Арсенал», позивач) до Державного підприємства «ОК «Укрвуглереструктуризація» (далі - ДП «Укрвуглереструктуризація», відповідач) про стягнення збитків у сумі 3 085 482,16 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ПП «Строй-Арсенал» та ДП «Укрвуглереструктуризація» був укладений договір підряду № 6/ОР-21 від 04.06.2021, який виконувався сторонами, однак, в подальшому відповідач відмовився від вказаного договору, вчинивши односторонній правочин щодо розірвання договору підряду. Протиправність зазначеного правочину була встановлена рішенням Господарського суду міста Києва від 15.09.2022 у справі № 912/3180/21, яке набрало законної сили. Такі дії ДП «Укрвуглереструктуризація», на думку позивача, створили негативні наслідки для господарської діяльності ПП «Строй-Арсенал» та спричинили матеріальну шкоду для нього у вигляді реально понесених збитків у сумі 3 078 770,16 грн та упущеної вигоди в сумі 6 712,00 грн.
У позові ПП «Строй-Арсенал» просить стягнути з відповідача збитки у загальному розмірі 3 085 482,16 грн.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.09.2025 за вказаним позовом було відкрите провадження, справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, сторонам надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.
Відповідач з порушенням визначеного судом процесуального строку надав відзив на позов, заявивши клопотання про продовження строку на подачу відзиву.
Позивач проти задоволення вказаного клопотання заперечив та просив залишити відзив без розгляду з тих підстав, що відповідач не надав документів на підтвердження повноважень свого представника на представництво інтересів ДП «Укрвуглереструктуризація» у суді.
Розглянувши доводи сторін щодо питання про прийняття відзиву на позов до розгляду, суд прийняв до уваги наступне.
Відповідно до ч. 7 ст. 165 ГПК України до відзиву, підписаного представником відповідача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника відповідача
Згідно з ч. 1 ст. 56 ГПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (само представництво) та (або) через представника.
Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника (ч. 3 ст. 56 ГПК України).
Відповідно до приписів частини першої статті 58 ГПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.
У даному випадку відзив від імені ДП «Укрвуглереструктуризація» був підписаний його представником - Яковлєвим Е.В., однак, до відзиву на позов відповідач не долучив доказів того, що вказана особа наділена повноваженнями на самопредставництво підприємства в розумінні частини третьої статті 56 ГПК України. Також відповідач не надав доказів наявності у Яковлєва Е.В. статусу адвоката, що може підтверджуватися відповідними довіреністю або ордером.
За таких обставин, враховуючи, що особою, яка підписала відзив на позов, не надано доказів наявності у неї повноважень на подачу цього відзиву, суд ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 27.11.2025, залишив відзив ДП «Укрвуглереструктуризація» без розгляду як такий, що підписаний неуповноваженою особою.
Також у підготовчому засіданні відповідач подав клопотання про витребування доказів, а саме: копій договору оренди машин та механізмів № 20/04-ОР від 01.04.2021, укладеного між ПП «Строй-Арсенал» та ФОП Решетицьким І.Л., додаткових угод до цього договору, первинних документів, що підтверджують здійснення господарських операцій сторонами за цим договором.
Статтею 81 ГПК України передбачено право учасника справи, у разі неможливості самостійно надати докази, подати клопотання про витребування доказів судом. Відповідне клопотання такого учасника повинно містити вказівку на те: який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ або може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно; докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.
Розглянувши зазначене клопотання, суд ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 11.12.2025, відмовив у його задоволенні з огляду на те, що копії запитуваних доказів були подані самим відповідачем разом із цим клопотанням, а тому відсутня необхідність у витребуванні таких документів судом.
Крім того представник відповідача подав клопотання щодо застосування наслідків пропуску строку позовної давності на звернення до суду з цим позовом та надав письмові пояснення, в яких вказав, що позивач не довів наявності причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та завданими збитками, а висновок судово-економічної експертизи, якою обґрунтований розмір заявлених збитків, не може братися до уваги під час розгляду справи.
У своїх запереченнях на вказані пояснення позивач відхилив заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності та інші доводи відповідача, долучивши на спростування пояснень останнього докази щодо фактичних обставин справи. 
Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 11.12.2025, суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті.
Після початку розгляду справи по суті представник відповідача подав клопотання про долучення до матеріалів справи висновку судової економічної експертизи № 01/2026 від 12.01.2026, проведеної на його замовлення.
Однак вказане клопотання суд залишив без розгляду ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 15.01.2026, як таке, що було подане з пропуском визначеного законом процесуального строку, без пояснень причин пропуску цього строку та клопотань про його поновлення, враховуючи, що підготовче провадження у справі вже було закрите.
Так, згідно з ч. 2 ст. 207 ГПК України суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом. 
Відповідно до ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
У судовому засіданні під час розгляду справи по суті представник позивача заявлені вимоги підтримав та обґрунтував, просив їх задовольнити.
Представник відповідача проти позову заперечив, просив відмовити у його задоволенні.
Розглянувши заяви учасників справи по суті спору, заслухавши їх пояснення у судовому засіданні та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з урахуванням наступного.
Установлено, що 04.06.2021 між ДП «Об`єднана компанія «Укрвуглереструктуризація» (замовник) та ПП «Строй-Арсенал» (підрядник) був укладений договір підряду на виконання робіт № 6/ОР-21 (далі - договір підряду), за умовами якого замовник доручає, а підрядник зобов`язується відповідно до проєктно-кошторисної документації, з використанням власних матеріалів та устаткування на власний ризик та у передбачений договором строк, виконати та здати роботи з фізичної ліквідації та забезпечення охорони довкілля згідно з проектом ліквідації шахти «Верболозівська» (код за ДК 021:2015, - 45110000-1 «Руйнування та знесення будівель і земляні роботи, ДСТУ Б. Д.1.1-1:2013), а замовник зобов`язується прийняти належним чином виконані роботи та оплатити їх у порядку та на умовах, обумовлених цим договором. Роботи за цим договором виконуються підрядником за адресою: 28000, Кіровоградська обл., м. Олександрія, шахта «Верболозівська» (п. 1.1, 1.3 договору).
Згідно з п. 2.1 договору підрядник зобов`язується виконати роботи з моменту підписання договору по грудень 2021 та здати виконані належним чином роботи замовнику.
Договірна ціна робіт становить 15 281 400,00 грн, у тому числі ПДВ - 2 546 900,00 грн. Замовник сплачує підряднику ціну цього договору шляхом проміжних платежів за виконані роботи протягом 15 банківських днів після посвідчення підписами та печатками сторін акту приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в та довідки про вартість виконаних за цим договором будівельних робіт та витрати за формою КБ-3 по мірі надходження відповідних бюджетних коштів (п. 3.1, 3.15 договору).
Додатком № 4 до договору підряду сторони визначили календарний графік робіт з фізичної ліквідації та забезпечення охорони довкілля згідно з проектом ліквідації шахти «Верболозівська», відповідно до якого загальний строк виконання робіт становить 8 місяців і роботи мають бути закінчені до кінця грудня 2021 року.
У подальшому, у зв`язку з виконанням певного обсягу погоджених сторонами робіт, ПП «Строй-Арсенал» надіслало ДП «ОК «Укрвуглереструктуризація» довідку про вартість виконаних робіт за вересень 2021 на загальну суму 3 589 208,40 грн, акти приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2021 № 1, № 2, № 3, № 4, а також акт № 1 (КБ-2в № 1, 2, 3, 4) маркшейдерського заміру обсягів виконаних робіт за вересень 2021. 
Однак відповідач листами № 1007 та № 1008 від 14.09.2021 повідомив позивача про розірвання договору підряду з 20.09.2021. Підставою для розірвання договору замовник зазначив порушення підрядником (позивачем) умов договору, будівельних норм і правил, вимог проектної документації, порушення календарного графіку робіт, плану виконання робіт, затвердженого замовником.
Не погоджуючись із розірванням договору, ПП «Строй-Арсенал» звернулося до суду з позовом до ДП «ОК «Укрвуглереструктуризація» про визнання недійсним одностороннього правочину щодо відмови від договору підряду № 6/ОР-21 від 04.06.2021.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.09.2022 у справі № 912/3180/21, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.02.2023 та постановою Верховного Суду від 30.05.2023, позов ПП «Строй-Арсенал» задоволено, визнано недійсним односторонній правочин щодо односторонньої відмови ДП «ОК «Укрвуглереструктуризація» від договору підряду № 6/ОР-21 від 04.06.2021.
Також встановлено, що в листопаді 2021 року ПП «Строй-Арсенал» звернулося до господарського суду з позовом до ДП «ОК «Укрвуглереструктуризація» про стягнення заборгованості за договором підряду № 6/ ОР-21 від 04.06.2021.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.04.2024 у справі № 912/3258/21, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.09.2024, позов ПП «Строй-Арсенал» задоволено, стягнуто з ДП «ОК «Укрвуглереструктуризація» заборгованість у загальному розмірі 4 347 836,60 грн, з якої: основного боргу - 3 589 208,40 грн, 3% річних - 78 765,92 грн та 679 862,28 грн - інфляційних втрат.
Крім того у червні 2023 ПП «Строй-Арсенал» подало позовну заяву до ДП «ОК «Укрвуглереструктуризація» про стягнення коштів банківської гарантії за договором про надання гарантії № 21-63GR0010 від 02.06.2021, укладеного у забезпечення виконання договору підряду № 6/ ОР-21 від 04.06.2021 з АТ «Державний експортно-імпортний банк України».
Рішенням Господарського суду міста Києва від 31.07.2023 у справі № 910/8663/23, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.12.2023, позов ПП «Строй-Арсенал» задоволено повністю та стягнуто з ДП «ОК «Укрвуглереструктуризація» 764 070,00 грн безпідставно набутих коштів та 10 929,75 грн -збитків.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначив, що внаслідок неправомірного одностороннього розірвання відповідачем договору підряду № 6/ОР-21 від 04.06.2021 ПП «Строй-Арсенал» протягом вересня 2021 - листопада 2024 зазнало негативного впливу на фінансово-господарську діяльність підприємства, у зв`язку з чим позивач поніс майнову шкоду у вигляді реальних збитків в сумі 3 078 770,16 грн та упущеної вигоди в сумі 6 712,00 грн, які просить стягнути з відповідача.
Перевіряючи такі доводи позивача та вирішуючи спір по суті, господарський суд виходив з наступного.
Статтею 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено право особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту порушених або оспорюваних прав та охоронюваних законом інтересів, згідно зі статтею 16 ЦК України, є відшкодування збитків.
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.
За загальними положеннями ст. 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Тобто збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, яке пов`язане з утиском його інтересів, як учасника певних суспільних відносин і що виражається у зроблених ним витратах, у втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу цивільного (господарського) правопорушення: 1) протиправної поведінки особи (боржника); 2) збитків, заподіяних такою особою; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і збитками; 4) вини особи, яка заподіяла збитки, у тому числі встановлення заходів, вжитих кредитором для одержання такої вигоди. За відсутності одного із елементів складу цивільного правопорушення не настає відповідальності з відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди. Така ж правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.10.2018 у справі № 908/2261/17, від 31.07.2019 у справі № 910/15865/14, від 30.09.2021 у справі № 922/3928/20, від 11.11.2021 у справі № 910/7511/20.
Отже, вирішуючи спір про відшкодування шкоди, суд повинен встановити наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, яке має містити такі складові, як:
- неправомірність поведінки особи, тобто її невідповідність вимогам, наведеним в актах цивільного законодавства;
- наявність шкоди, під якою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права, взагалі будь-яке знецінення блага, що охороняється законом, та її розмір;
- причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, який виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди, тобто протиправна поведінка конкретної особи (осіб), на яку покладається відповідальність, є тією безпосередньою причиною, що необхідно та невідворотно спричинила шкоду;
- вина заподіювача шкоди, як суб`єктивного елемента відповідальності, що полягає в психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.
Наявність усіх зазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.
Згідно з правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 у справі № 925/1196/18, доведення факту наявності таких збитків та їх розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками покладено на позивача. Причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, отже, доведенню підлягає факт того, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки.
Виходячи з наведеного та в силу статті 74 Господарського процесуального кодексу України, саме позивач повинен довести факт спричинення збитків, обґрунтувати їх розмір, довести безпосередній причинний зв`язок між правопорушенням та заподіянням збитків і розмір відшкодування. Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення зв`язку між протиправною поведінкою та збитками потерпілої сторони. 
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).
У даному випадку суд приймає до уваги той факт, що протиправність поведінки з боку ДП «ОК «Укрвуглереструктуризація» була встановлена рішенням Господарського суду міста Києва від 15.09.2022 у справі № 912/3180/21, яке набрало законної сили та яким односторонній правочин щодо відмови від договору підряду від 04.06.2021 визнано недійсним.
Зокрема вказаним судовим рішенням встановлена відсутність підстав для одностороннього розірвання договору підряду № 6/ОР-21 від 04.06.2021 з боку ДП «ОК «Укрвуглереструктуризація» та належність виконання ПП «Строй-Арсенал» договірних зобов`язань, дотримання термінів виконання робіт. 
Наведені висновки також містяться у рішенні Господарського суду міста Києва від 24.04.2024 у справі № 912/3258/21, що набрало законної сили, яким стягнуто ДП «ОК «Укрвуглереструктуризація» на користь ПП «Строй-Арсенал» суму заборгованості в розмірі 4 347 836,60 грн за вищевказаним договором підряду.
Згідно з ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, яке набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Виходячи з наведеного, судові рішення у справі № 912/3180/21 та 912/3258/21, які набрали законної сили, мають преюдиціальне значення для розгляду цієї справи, відтак, встановлені ними обставини щодо протиправної поведінки ДП «ОК «Укрвуглереструктуризація» з одностороннього розірвання договору підряду повторного доведення не потребують та приймаються судом до уваги в даній справі.
Стосовно наявності майнової шкоди, зокрема, реальних збитків в сумі 3 078 770,16 грн, то позивач зазначив, що вони складаються з: 
- суми кредитних грошових коштів у розмірі 2 000 000,00 грн, отриманих ПП «Строй-Арсенал» на підставі кредитного договору № BL2021-06901 за урядовою програмою «Доступні кредити 5-7-9%» від 28.12.2021 за цільовим призначенням - фінансування оборотного капіталу підприємства для забезпечення безперервності і ефективності поточної діяльності підприємства; 
- нарахованих та сплачених відсотків за користування кредитними коштами ПП «Строй-Арсенал» за кредитним договором № BL2021-06901 від 28.12.2021 за період з 31.12.2021 по 30.04.2024 у розмірі 273 920,26 грн;
- суми основної заборгованості у розмірі 720 600 грн за договором № 19/07- 2021 оренди техніки з екіпажем від 01.07.2021, укладеного ПП «Строй Арсенал» з орендодавцем техніки - ТОВ «Інтербуд груп» з метою забезпечення виконання будівельних робіт на об`єкті «Роботи з фізичної ліквідації та забезпечення охорони довкілля згідно з проектом ліквідації шахти «Верболозівська» за договором підряду № 6/ОР-21 від 04.06.2021;
- примусове звернення стягнення вказаної заборгованості з ПП «Строй-Арсенал» приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньовим М.О. за наказом Господарського суду Дніпропетровської області № 904/727/23 від 01.05.2024 на користь ТОВ «Інтербуд Груп» та сплата виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів у розмірі 84 249,90 грн, сплачених приватному виконавцю виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньову М.О.
Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині збитків, пов`язаних з отриманням кредитних коштів, позивач зазначив, що починаючи з листопада 2021, внаслідок протиправного розірвання ДП «ОК «Укрвуглереструктуризація» договору підряду та подальших судових процесів між сторонами, діяльність ПП «Строй-Арсенал», призупинилася, скоротилося виробництво у зв`язку з неповним завантаженням виробничих потужностей та повністю зупинилося виконання будівельних робіт на об`єкті з проектом ліквідації шахти «Верболозівська», що призвело до зменшення обсягів виробництва та доходу від реалізації продукції (робіт, послуг). Відтак позивач вказав, що з метою забезпечення господарської діяльності підприємства фінансовими ресурсами у грудні 2021 року ПП «Строй-Арсенал» уклало кредитний договір № BL2021-06901 на суму 2 000 000,00 грн.
З цього приводу судом встановлено, що 28.12.2021 ПП «Строй-Арсенал» уклало з ПАТ АБ «Південний» кредитний договір № BL2021-06901 за урядовою програмою «Доступні кредити» 5-7-9%» шляхом відкриття відкритої кредитної лінії в сумі 2 000 000,00 грн в рамках реалізації підпункту 2 п. 4 Порядку надання фінансової державної підтримки суб`єктам малого та середнього підприємництва, затвердженого постановою КМУ від 24.01.2020 № 28.
Згідно з оборотно-сальдовою відомістю позивача по рахунку 211 за банківським позичковим рахунком в ПАТ КБ «Південний» у період з грудня 2021 по січень 2022 ПП «Строй-Арсенал» отримало від банку кредит у загальній сумі 2 000 000,00 грн, здійснювало його повернення у період з лютого 2022 по квітень 2024 та сплачувало проценти за користування кредитними коштами.
При цьому з кредитного договору вбачається, що кошти надавалися банком позивачу з метою фінансування оборотного капіталу підприємства.
У той же час позивач не надав суду належних та допустимих доказів того, що ПП «Строй-Арсенал» опинилося у скрутному фінансовому становищі, його господарська діяльність у вказаний період призупинилася, скоротилося виробництво, сталося неповне завантаження виробничих потужностей, що змусило, за його доводами, взяти банківський кредит. 
Надані ПП «Строй-Арсенал» баланси та звіти про фінансовий стан підприємства за період 2019 - 2023 років вказаних обставин не підтверджують, а свідчать, що у позивача були наявні певні активи, розмір яких за вказаний період коливався, але як у 2019, так і в 2023 були приблизно однаковими.
Отже позивач не довів того факту, що укладення кредитного договору та отримання за ним коштів було безпосередньо пов`язано з ненадходженням коштів за договором підряду. 
Також у матеріалах справи відсутні докази того, що кошти, які позивач мав отримати від ДП «ОК «Укрвуглереструктуризація» за виконання будівельних робіт за договором підряду, були єдиним джерелом доходу позивача, за рахунок яких він планував покривати витрати господарської діяльності ПП «Строй-Арсенал».
Таким чином, проаналізувавши матеріали справи в цій частині, суд доходить висновку, що виникнення у позивача кредитних зобов`язань перед банком не є безпосереднім наслідком неправомірних дій ДП «ОК «Укрвуглереструктуризація» з відмови від підрядного договору; ні кредитна угода, ні договір підряду, ні інші докази у справі не містять умов та не вказують на обставин, за якими вбачався би зв`язок між розірванням договору підряду та отриманням позивачем кредитних коштів для поповнення оборотного капіталу підприємства; кредит ПП «Строй-Арсенал» оформило внаслідок здійснення самостійної господарської діяльності; витрати позивача на обслуговування кредиту також є результатом комерційних рішень підприємства, а не діями відповідача. 
Зі свого боку наявність збитків та їх розміру в сумі 3 078 770,16 грн позивач доводить експертним висновком № 03-25 від 18.08.2025, складеним за результатами судово-економічної експертизи.
Відповідно до ст. 104 ГПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.
Статтею 86 ГПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Так, згідно з висновком експерта № 03-25 від 18.08.2025 розрахунок ПП «Строй-Арсенал» суми майнової шкоди (реальних збитків) в розмірі 3 078 770,16 грн та втраченої (упущеної) вигоди в сумі 6 712,00 грн, понесених внаслідок вчинення ДП «ОК «Укрвуглереструктуризація» одностороннього правочину щодо односторонньої відмови від договору підряду № 6/ОР-21 від 04.06.2021, є документально підтвердженим. 
На вказаний експертний висновок ПП «Строй-Арсенал» також посилається в обґрунтування своїх доводів щодо наявності причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою відповідача і спричиненими збитками, в якому експерт, зокрема, в дослідницькій частині зазначив, що додаткові (надлишкові) понесені ПП «Строй-Арсенал» витрати на загальну суму 3 078 770,16 грн в період господарської діяльності протягом грудня 2021-червня 2024 років безпосередньо вплинули на погіршення фінансового стану підприємства шляхом зниження його платоспроможності, фінансової стійкості та прибутковості, і відповідно, в розумінні ч. 2 ст. 22 ЦК України відносяться до складу збитків (витрат), які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Однак, дослідивши наданий позивачем висновок судового експерта з урахуванням змісту поставленого на вирішення судово-економічної експертизи питань (щодо правильності та підтвердженості розміру збитку), суд встановив, що всупереч п. 2.3 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.10.1998, експерт вийшов за межі спеціальних знань, адже, відповідаючи на поставлене позивачем питання щодо розрахунку суми збитків, експерт з`ясовував правові питання та надавав оцінку проведенню процедур, регламентованих нормативно-правовими актами щодо наявності причинно-наслідкового зв`язку між неправомірною поведінкою відповідача та спричиненими позивачу збитками.
За таких обставин суд вважає, що наданий позивачем висновок судово-економічної експертизи є недопустимим доказом у справі, а тому його відхиляє.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про відсутність причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою відповідача (одностороннім розірванням договору підряду) та збитками у вигляді використаних кредитних коштів у сумі 2 000 000,00 грн та сплачених відсотків в сумі 273 920,26 грн за кредитним договором № BL2021-06901 від 28.12.2021.
Стосовно іншої частини реальних збитків, які за доводами позивача були спричинені ПП «Строй-Арсенал» виникненням заборгованості за договором оренди техніки, укладеним з ТОВ «Інтербуд Груп» на виконання договору підряду, а також витратами, понесеними за виконавчим провадженням зі стягнення цієї заборгованості, суд зазначає наступне.
Так, позивач вказує, що одностороннє розірвання договору підряду спричинило стягнення з нього суми боргу у розмірі 720 600 грн за договором оренди техніки з екіпажем № 19/07- 2021 від 01.07.2021, укладеного ПП «Строй Арсенал» з орендодавцем техніки - ТОВ «Інтербуд груп» з метою забезпечення виконання будівельних робіт на об`єкті за договором підряду № 6/ОР-21 від 04.06.2021, а також примусове звернення стягнення приватним виконавцем з ПП «Строй-Арсенал» вказаної заборгованості за судовим наказом № 904/727/23 від 01.05.2024 та сум, пов`язаних з цим виконавчим провадженням, у розмірі 84249,90 грн, сплачених приватному виконавцю.
Розглянувши вимоги позивача в цій частині, судом встановлено, що для виконання обов`язкових вимог тендеру ПП «Строй-Арсенал» надало до тендерного комітету ДП «ОК «Укрвуглереструктуризація» документи, які свідчили та підтверджували наявність ліцензії та дозволу на проведення певних видів робіт, а також документи щодо наявності відповідної спеціалізованої техніки із зазначенням її кількості, ціни та вартості подальшої її експлуатації для виконання відповідних видів робіт, а саме - договір організації надання в оренду машин та механізмів № 20/04-ОР віл 01.04.2021, укладений ПП «Строй-Арсенал» з орендодавцем ФОП Решетицьким І.Л. 
Відповідно до п. 1 рішення тендерного комітету ДП «ОК «Укрвуглереструктуризація» (замовника), зазначеного в протоколі № 26/04/2021 від 26.04.2021, ПП «Строй-Арсенал» було визнане переможцем процедури відкритих торгів на закупівлю: ДСТУ Б Д. 1.1-1:3013 Роботи з фізичної ліквідації та забезпечення охорони довкілля згідно з проектом ліквідації шахти «Верболозівська» (ДК021:2015 « 45110000-1 Руйнування та знесення будівель і земляні роботи), ідентифікатор закупівлі UA-2021-03-23-00722-c. 
Пунктом 2 вказаного протоколу від 26.04.2021 відповідачем було прийняте рішення про намір укласти договір про закупівлю з ПП «Строй-Арсенал».
Відповідно до п. 3.8, 3.9 договору підряду на виконання робіт № 6/ОР-21 від 04.06.2021, укладеного між ДП «ОК «Укрвуглереструктуризація» та ПП «Строй- Арсенал», вартість машино-години орендованої будівельної техніки та вартість транспортних витрат на 1 тону відповідного будівельного вантажу приймається за ціною, що склалася в регіоні, яка визначена на підставі аналізу ринку послуг з оренди будівельних машин і механізмів та транспортних засобів в регіоні виконання робіт або наближених до нього територіях, при умові, якщо орендовані машини і механізми та транспортні засоби передбачені у договірній ціні, вартість орендованої будівельної техніки та транспортних засобів підтверджується підрядником документально (комерційні пропозиції, договори оренди, тощо) та додаються до договірної ціни.
До договірної ціни «Роботи з фізичної ліквідації та забезпечення охорони довкілля згідно з проектом ліквідації шахти «Верболозівська», що здійснюються в 2021 році» (додаток № 2 до договору підряду № 6/ОР-21 від 04.06.2021) позивач додав документи щодо оренди ПП «Строй-Арсенал» машин та механізмів у ФОП Решетицького І. Л. за договором оренди техніки № 20/04-ОР від 01.04.2021.
Відповідно до п. 1.1 договору оренди техніки № 20/04-ОР від 01.04.2021 в порядку та на умовах, визначених цим договором, орендодавець зобов`язується передати орендареві, а орендар зобов`язується прийняти в строкове платне користування машини та механізми та зобов`язується сплачувати орендодавцеві орендну плату.
У п. 1.2, 1.3 договору сторони погодили, що найменування, характеристики та стан майна, що орендується, визначено згідно з додатком № 1 цього договору, який є невід`ємною частиною цього договору. Зазначене майно надається орендарю разом з водіями та машиністами.
Згідно з п. 2.1 договору оренди техніки № 20/04-ОР віл 01.04.2021 майно надається орендарю для виконання робіт з фізичної ліквідації забезпечення охорони довкілля та перевезення будівельних вантажів згідно проекту ліквідації шахти «Верболозівська».
У додатку № 1 до цього договору вказано 28 одиниць спеціалізованого транспорту, який передавався ПП «Строй-Арсенал» для перевезення будівельних вантажів, а додатком № 2 визначений розрахунок орендної плати за надання машин та механізмів.
Крім того позивач надав до ДП «ОК «Укрвуглереструктуризація» довідку № 04/113 від 01.04.2021, якою ПП «Строй-Арсенал» повідомляло, що ціни на оренду машин та механізмів, ціни на послуги з перевезення вантажів для розрахунку договірної ціни на закупівлю: роботи з фізичної ліквідації та забезпечення охорони довкілля згідно з проектом ліквідації шахти «Верболозівська» прийняті згідно комерційної пропозиції ФОП Решетницький І.Л., як найнижчі в регіоні виконання робіт.
Із викладеного суд дійшов висновку, що відповідно тендерної документації та договору підряду № 6/ОР-21 від 04.06.2021 всі організаційні питання щодо оренди машин, їх використання з водіями по ліквідації шахти «Верболозівська» мали здійснюватися на підставі договору організації надання в оренду машин та механізмів № 20/04-ОР від 01.04.2021, укладеного між ПП «Строй-Арсенал» та ФОП Решетицький І.Л.
Водночас судом встановлено, що 01.07.2021 ПП «Строй-Арсенал» уклало новий договір оренди техніки з екіпажем № 19/07-2021 з ТОВ «Інтербуд Груп», з якого не вбачається цілей та об`єкту укладення цього договору, а також економічно-обґрунтованого розрахунку суми орендної плати.
Листами № 08/2Б від 13.08.2021, № 08/17Б від 17.08.2021 та № 08/18Б від 18.08.2021 позивач повідомив відповідача про те, що задля прискорення робіт на ділянці та дострокового їх завершення є можливість заміни застарілої техніки більш сучасною, що не призведе до підвищення вартості будівельних робіт, навпаки, підрядник діє в інтересах замовника з метою оптимізації ресурсних витрат та скорочення строку виконання робіт.
Разом з тим слід зазначити, що правові засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад встановлені положеннями Закону України "Про публічні закупівлі".
За змістом цього Закону замовник самостійно через авторизовані електронні майданчики оприлюднює в електронній системі закупівель інформацію про закупівлю, а саме (серед іншого): оголошення про проведення конкурентних процедур закупівель, тендерну документацію та проект договору про закупівлю, строку подання пропозицій; зміни до тендерної документації; протокол розгляду тендерних пропозицій; повідомлення про намір укласти договір про закупівлю; інформацію про відхилення тендерної пропозиції/пропозиції учасника; договір про закупівлю та всі додатки до нього (частина 1 статті 10); звіт про результати проведення закупівлі з використанням електронної системи закупівель оприлюднюється відповідно до статті 19 цього Закону (частина 2 статті 10).
Замовник має право з власної ініціативи внести зміни до тендерної документації; у разі внесення змін до тендерної документації строк для подання тендерних пропозицій продовжується замовником в електронній системі закупівель таким чином, щоб з моменту внесення змін до тендерної документації до закінчення кінцевого строку подання тендерних пропозицій залишалося не менше семи днів; зміни, що вносяться замовником до тендерної документації, розміщуються та відображаються в електронній системі закупівель у вигляді нової редакції тендерної документації додатково до початкової редакції тендерної документації; замовник разом із змінами до тендерної документації в окремому документі оприлюднює перелік змін, що вносяться (частина 2 статті 24);
За змістом ч. 4 статті 41 вказаного Закону умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.
Отже з викладеного вбачається, що умови договору про закупівлю не повинні відрізнятись від змісту тендерної документації та тендерної пропозиції переможця.
У даному випадку, враховуючи, що відповідно до тендерної документації та договору підряду всі організаційні питання щодо оренди машин, їх використання з водіями по ліквідації шахти «Верболозівська» повинні були здійснюватися на підставі договору оренди № 20/04-ОР від 01.04.2021, укладеного ПП «Строй-Арсенал» з ФОП Решетицький І.Л., можна дійти висновку, що підписання позивачем нового договору оренди техніки № 19/07-2021 з ТОВ «Інтербуд Груп» свідчить про зміну умов тендерної документації та є власним комерційним ризиком позивача. 
Відповідно до статей 42, 44 ГК України (чинного на час спірних правовідносин) підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Підприємництво здійснюється на основі, зокрема, комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.
Отже у разі здійснення підприємницької діяльності особа має усвідомлювати, що така господарська діяльність здійснюється нею на власний ризик, особа має здійснювати власний комерційний розрахунок щодо наслідків здійснення відповідних дій, самостійно розраховувати ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій та самостійно приймати рішення про вчинення (чи утриматись від) таких дій. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 910/15484/17, від 13.11.2018 у справі № 910/2376/18.
З огляду на вказане вимоги позивача щодо відшкодування збитків у вигляді стягнутої заборгованості за договором оренди техніки № 20/04-ОР віл 01.04.2021 та витрат, понесених за виконавчим провадженням зі стягнення цієї заборгованості, є безпідставними, оскільки такі витрати виходять за межі погодженої тендерної документації. 
У якості доказу на підтвердження факту понесення вказаних збитків позивач також посилався на експертний висновок № 03-25 від 18.08.2025, проте, як вже зазначалося, цей висновок був відхилений судом як неналежний доказ. 
Указане свідчить про те, що і в цій частині позивач не довів наявності причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та заподіяними збитками. 
Згідно з правовою позицією, викладеною у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 у справі № 908/1568/18, від 01.03.2023 у справі № 925/556/21, причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди, а отже, доведенню підлягає факт того, що його протиправні дії є причиною, а збитки - наслідком такої протиправної поведінки. 
Також позивачем була заявлена вимога про стягнення з ДП «ОК «Укрвуглереструктуризація» упущеної вигоди в сумі 6 712,00 грн.
Відповідно до статті 22 ЦК України у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання. Тому звернення з вимогою про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди покладає на кредитора (позивача) обов`язок також довести, окрім наведеного, реальну можливість отримання визначених ним доходів, тобто, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила можливості їх отримання.
Отже позивачу слід довести, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток (подібні за змістом висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 750/8676/15-ц (провадження № 14-79цс18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.06.2020 у справі № 910/12204/17, від 16.06.2021 у справі № 910/14341/18).
Так, відповідно до тверджень позивача розмір упущеної вигоди в сумі 6 712,00 грн розраховується як недоотриманий кошторисний прибуток, визначений сторонами за умовами договору підряду № 6/ОР-21 від 04.06.2021.
Згідно з договірною ціною (додаток № 2 до договору підряду) загальний кошторисний прибуток визначений сторонами в розмірі 10 249,00 грн. 
При цьому встановлено, що кошторисний прибуток вартості виконаних робіт за актами приймання №№ 1 - 4 за вересень 2021 року, який був стягнутий з ДП «ОК «Укрвуглереструктуризація» на користь ПП «Строй-Арсенал» рішенням Господарського суду міста Києва від 24.04.2024 у справі № 912/3258/21, склав 3 258,00 грн. 
З огляду на це позивач вказує, що його недоотриманий дохід за договором підряду складає різницю між плановим і фактичним обсягом, що становить 6 712,00 грн (10 249,00 - 3 258,00).
Однак матеріали справи свідчать, що позивач не надав доказів реальної можливості отримання такого прибутку, зокрема, складених та підписаних актів виконаних робіт на відповідну суму, а сама по собі наявність у договорі погодженого розміру планового прибутку не є автоматичним підтвердженням того, що він був би неодмінно отриманий, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині також є недоведеними та необґрунтованими.
За висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 07.11.2018 у справі № 127/16524/16-ц (провадження № 61-22106св18), вимоги про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди мають бути належним чином обґрунтовані, підтверджені конкретними підрахунками і доказами про реальну можливість отримання позивачем відповідних доходів, але не отриманих через винні дії відповідача.
Натомість наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу не є підставою для його стягнення, позивач повинен довести: факти вжиття ним певних заходів щодо одержання таких доходів. Тобто, доказуючи наявність упущеної вигоди, кредитор має довести факти вжиття певних заходів щодо одержання таких доходів (подібні висновки, викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.12.2019 у справі № 908/2486/18, від 15.10.2020 у справі № 922/3669/19, від 16.06.2021 у справі № 910/14341/18).
За таких обставин суд вважає, що вимога позивача про стягнення упущеної вигоди є недоведеною та не підтвердженою належними, достовірними та вірогідними доказами.
Згідно зі ст. 73, 74, 76-79 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи, а вірогідні докази - це ті, які на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Проте, за висновком суду, позивач не довів належними, допустимими та достовірними доказами наявності причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою відповідача у вигляді одностороннього розірвання договору підряду та завданими позивачу збитками, а тому вважається недоведеною і наявність усього складу цивільного правопорушення як необхідної передумови для настання відповідальності.
За таких обставин позов ПП «Строй-Арсенал» задоволенню не підлягає.
Щодо заявленого відповідачем клопотання про застосування строку позовної давності суд зазначає наступне.
Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Відповідно до статті 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.
Водночас, за змістом частини першої статті 261 ЦК України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.
У даному випадку, беручи до уваги висновок суду про те, що позивачем не доведено факту порушення його охоронюваних законом прав, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування позовної давності.
Відповідно до частини 1 статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
У викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому суд зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункті 1 статті 6 Конвенції з прав людини зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994, серія A, N 303-A, п. 29). Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі № 910/13407/17.
У даному випадку з огляду на приписи чинного законодавства та встановлені фактичні обставини справи, суд надав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмета доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
Відповідно до статті 129 ГПК України у разі відмови у позові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. 73-79, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову Приватного підприємства «Строй-Арсенал» до Державного підприємства «Об`єднана компанія «Укрвуглереструктуризація» про стягнення 3 085 482,16 грн.
Скорочене рішення оголошено в судовому засіданні 9 квітня 2026 року.
Повне рішення складене 20 квітня 2026 року.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного рішення.

Суддя Головіна К.І.