Справа № 753/22017/25 Головуючий в суді І інстанції - Щасна Т.В.
Провадження № 33/824/967/2026 Доповідач в суді II інстанції - Свінціцька О.П.

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд
в особі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Свінціцької О.П., в присутності захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Білобловського С.В., іншого учасника ДТП - ОСОБА_2 , її представника - адвоката Ігнатенка В.М., інспектора УПП в м. Києві - Шевченка Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Білобловського С.В. на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 11 грудня 2025 року, 

в с т а н о в и в:
Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 11 грудня 2025 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. 
ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 04 жовтня 2025 року о 21 годині 08 хвилин на вул. Г. Афанасьєва (Заслонова), 20 в м. Києві в порушення п. 2.5 ПДР України керував автомобілем «Фольксваген Пассат» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, що зафіксовано на технічний засіб - відеокамеру, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
Крім цього, ОСОБА_1 04 жовтня 2025 року о 21 годині 08 хвилин на вул. Г. Афанасьєва (Заслонова), 20 в м. Києві, керуючи автомобілем «Фольксваген Пассат» д.н.з. НОМЕР_1 , в порушення п. 2.3 б), 11.3, 16.1 ПДР, рухаючись у по вул. Г.Афанасьєва у лівій смузі, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, оскільки права смуга була зайнята припаркованими транспортними засобами, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, наближаючись до перехрестя, не надав перевагу в русі автомобілю «Рено Сандеро» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався йому назустріч своєю смугою, внаслідок чого між ними сталося зіткнення на ділянці пішохідного переходу, поблизу перехрестя, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
У апеляційній скарзі захисника вказано про незгоду ОСОБА_1 з постановою суду в частині визнання його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказав, що суд першої інстанції визнав схему ДТП належним та допустимим доказом, оскільки вона складена відповідно до вимог закону та не взяв до уваги доводи захисника про те, що в схемі ДТП відсутні розміри ширини проїзної частини, та не зазначені припарковані транспортні засоби по ходу руху автомобіля «Фольксваген Пассат» д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , та не зображені знаки пріоритету. Крім того, вказав, що на схемі відсутня ширина проїзної частини з роздільними смугами, координати транспортних засобів причетних до ДТП відносно елементів проїзної частини вказані не коректно. Так, відстань від правого заднього та правого переднього коліс автомобіля «Рено Сандеро» д.н.з. НОМЕР_2 , яким керувала ОСОБА_2 , відповідно 8 м та 7,5 м, тобто більші ніж фактична ширина проїзної частини, яка становить 6,97 м. Також не відповідають дійсним розмірам і відстань від місця зіткнення до краю проїзної частини ( 7,5 м) та від правого заднього колеса автомобіля «Фольксваген Пассат» до краю проїзної частини (6,5 м), а тому вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що схема ДТП складена відповідно до вимог законодавства. Разом з тим, вказав на те, що судом першої інстанції під час розгляду справи було проігноровано те, що захисник неодноразово наполягав на перегляді відеозапису зробленого на відео реєстратор, який був встановлений в автомобілі ОСОБА_2 . Крім того, суддею не переглядався даний відеозапис, оскільки в постанові суду відсутнє посилання на нього, натомість цей відеозапис є найбільш об`єктивним доказом у справі, оскільки містить у собі інформацію про те, як рухались обидва автомобілі протягом 15 секунд до зіткнення і момент самого зіткнення. Також вказав, що суд першої інстанції визнавши покази ОСОБА_2 правдивими та такими, що відповідають фактичним обставинам справи не врахував те, що жодним доказом не підтверджується, що ОСОБА_2 спочатку зменшувала швидкість та гальмувала перед зіткненням. На схемі ДТП відсутній гальмівний шлях, а відео з відео реєстратора спростовує ці свідчення, адже на відео чітко видно, що автомобіль «Рено Сандеро» усі 15 секунд до моменту зіткнення рухався приблизно з однією швидкістю, водійка не гальмувала та не намагалась скерувати авто, щоб уникнути зіткнення. Зазначив, що коли автомобіль «Фольксваген Пассат», яким керував ОСОБА_1 , починав маневр об`їзду перешкод (припаркованих автомобілів) автомобіль «Рено Сандеро» під керуванням ОСОБА_2 знаходився на значній відстані, тобто водій ОСОБА_1 мав право, відповідно до п.11.3 ПДР виїхати на смугу зустрічного руху для об`їзду перешкоди. Вказав, що суд першої інстанції не прийняв до уваги висновок експерта авто техніка та транспортного трасолога №2-11/25, оскільки експертиза була проведена на підставі вихідних даних зібраних самостійно ОСОБА_1 з використанням вимірювальних приладів, які не пройшли перевірку, однак при мотивуванні більшості відповідей на поставлені питання експерт використовував лише матеріали справи, без вимірювань ширини проїзної частини, які ОСОБА_1 провів самостійно. Так, у відповіді на перше питання експерт вказав на наявність суттєвих недоліків у схемі ДТП, а також визнав неспроможною з технічної точки зору версію ОСОБА_2 . В своєму висновку експерт вказав, що час, що був в розпорядженні ОСОБА_2 з моменту об`єктивного виявлення фар зустрічного авто до моменту зіткнення суттєво більший за час, необхідний для повної зупинки автомобіля «Рено Сандеро» при службовому гальмуванні, то водій автомобіля «Рено Сандеро» ОСОБА_2 мала технічну можливість, застосовуючи лише службове гальмування уникнути зіткнення з автомобілем «Фольксваген Пассат». Відтак, захисник вважає, що з причин, викладених в дослідницькій частині даного висновку, і небезпечна і аварійна дорожні ситуації були створені діями водія ОСОБА_2 , які суперечили вимогам п.п.1.5, 2.3б, 12.1, 12.3 та 13.3 ПДР. Крім того, вказав також на те, що незважаючи на наявні недоліки,допущені при складанні адміністративного протоколу та при оформленні справи про адміністративне правопорушення,судом першої інстанції не було задоволено його клопотання про направлення матеріалів справи на доопрацювання до Управління патрульної поліції у м. Києві. Вважає, що матеріалами справи не підтверджується порушення ОСОБА_1 вимог п.п.16.1,11.3, 2.3б ПДР України, а також що даними з відео реєстратора автомобіля «Рено Сандеро» та висновком експерта №2-11/25 підтверджується, що ДТП трапилась в результаті порушення ОСОБА_2 вимог п.п. 1.5, 2.3б, 12.1, 12.3 та 13.3 ПДР. За таких обставин, просив оскаржувану постанову скасувати в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, а провадження у цій частині закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП
Вислухавши пояснення:
захисникаБілобловського С.В., який подану апеляційну скаргу підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити;
ОСОБА_2 та її представника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін;
інспектора УПП в м. Києві Шевченка Є.В., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги;
вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника Білобловського С.В. до задоволення не підлягає з наступних підстав.
Висновки судді про доведеність події правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП за обставин, наведених у постанові та доведеність вини ОСОБА_1 у його вчиненні стверджуються зібраними у справі доказами. На підставі зібраних у справі доказів суддя дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність притягнення ОСОБА_1  до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП із накладенням на нього стягнення.
Постанова в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП учасниками судового розгляду не оскаржується.
Також суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Так судом вірно встановлено, що ОСОБА_1  порушив вимогип. 11.3 Правил дорожнього руху України, оскільки він, керуючи автомобілем «Фольксваген Пассат» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Г.Афанасьєва у м. Києві у лівій смузі, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, оскільки права смуга була зайнята припаркованими транспортними засобами, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, наближаючись до перехрестя, не надав перевагу в русі автомобілю «Рено Сандеро» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався йому назустріч своєю смугою, внаслідок чого між ними сталося зіткнення на ділянці пішохідного переходу, поблизу перехрестя, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів.
Доводи апеляційної скарги захисника про відсутність в діях ОСОБА_1 порушень вимог п.11.3 ПДР України не ґрунтуються на матеріалах справи.
Так, відповідно до вимог п.11.3 ПДР України на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу.
В ході розгляду справи судом апеляційної інстанції ніхто з учасників справи не заперечував той факт, що вул. Г.Афанасьєва (Заслонова) є вулицею, по якій передбачений двосторонній рух. Також учасниками не заперечувалась та обставина, що дорога має по одній смузі для руху в кожному напрямку, як і не заперечували того факту, що дана ділянка дороги не містила суцільної лінії дорожньої розмітки, що дозволяло ОСОБА_1 виїхати на смугу зустрічного руху для об`їзду перешкоди у вигляді припаркованих автомобілів. При цьому, також ніхто не заперечував того факту, що ОСОБА_2 рухалась в своїй смузі руху в зустрічному відносно руху автомобіля під керуванням ОСОБА_1 напрямку.
Таким чином, при виконанні маневру об`їзду перешкоди по зустрічній смузі руху, ОСОБА_1 у відповідності до вимог п.11.3 ПДР мав дати дорогу усім транспортним засобам, які рухались в зустрічному напрямку, оскільки вони мають перевагу у русі.
Як вбачається з наявного в матеріалах справи відеозапису з відеореєстратора та пояснень захисника, ОСОБА_1 перед початком виконання маневру об`їзду перешкоди по зустрічній смузі руху бачив, що йому на зустріч по своїй (зустрічній) смузі руху рухається автомобіль, однак, в порушення вимог п. 11.3 ПДР, не надав йому дорогу, хоча зустрічний автомобіль мав перевагу в русі, в результаті чого допустив з ним зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Отже, саме невиконання водієм автомобіля «Фольксваген Пассат» ОСОБА_1 вимог п.11.3 ПДР перебуває у причинному зв`язку з наслідками у виді зіткнення з автомобілем «Рено Сандеро» під керуванням водія ОСОБА_2 .
Посилання захисника на те, що ДТП сталась внаслідок порушення водієм ОСОБА_2 вимог п.п.1,5, 2.3б, 12.1, 12.3 та 13.3 ПДР є безпідставним, оскільки ОСОБА_2 мала перевагу в русі, а тому ОСОБА_1 перед початком виконання маневру об`їзду перешкоди по зустрічній смузі руху повинен був надати їй дорогу. Саме недотримання ОСОБА_1 вказаних вимог Правил дорожнього руху перебувають у причинному зв'язку з наслідками у виді зіткнення та пошкодження транспортних засобів.
Твердження захисника про невідповідність схеми ДТП фактичним обставинам дорожньо - транспортної пригоди суд вважає необгрунтованими, оскільки схема ДТП оформлена інспектором патрульної поліції у присутності ОСОБА_1 як учасника дорожньо транспортної пригоди, яку він підписав без будь-яких зауважень (застережень) щодо її змісту. Дані, зазначені в схемі місця ДТП повністю узгоджуються з даними, зазначеними в протоколі про адміністративне правопорушення та підтверджуються відеозаписом з відеореєстратора, який наявний в матеріалах справи і поясненнями водія ОСОБА_2 , наданими як на місці ДТП так і в ході розгляду справи судом.
Також не грунтуються на вимогах закону посилання захисника на необхідність повернення справи про адміністративне правопорушення на дооформлення до управління патрульної поліції, оскільки нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачено можливості прийняття судом вказаного рішення.
Посилання захисника на висновок експертного дослідження №2-11/25 від 24.11.2025р. як на доказ доведення винуватості водія ОСОБА_2 у вчиненні вказаної ДТП є безпідставним, оскільки, як вбачається зі змісту вказаного висновку, він грунтується на припущеннях, у тому числі і в частині того, що виїзд автомобіля «Фольксваген Пассат» під керуванням ОСОБА_1 на бік зустрічного руху відбувся в той момент, коли зустрічний автомобіль «Рено Сандеро» під керуванням водія ОСОБА_2 знаходився на значній відстані, а тому не суперечив вимогам ПДР, оскільки, як вбачається зі змісту самого висновку та пояснень учасників в судовому засіданні, будь - яких слідчих експериментів чи відтворення дорожньої обстановки для встановлення такої відстані, а також встановлення того, чи дійсно вказана відстань була такою, що дозволяла ОСОБА_1 безпечно виконати вказаний маневр, не проводилось.
Крім того, доводи, наведені захисником в апеляційній скарзі, були предметом оцінки судді суду першої інстанції при розгляді справи та прийнятті рішення, апеляційний суд з вказаною оцінкою погоджується та вважає, що висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 в порушенні ним вимог п. 11.3 ПДР та наявності причинно - наслідкового зв`язку між вказаними порушеннями вимог Правил дорожнього руху та наслідками у виді зіткнення та пошкодження транспортних засобів є повністю обґрунтованими та належним чином мотивованими.
Апеляційна скарга захисника Білобловського С.В. не містить доводів, які би указували на незаконність ухваленого суддею рішення. 
Постанова судді Дарницького районного суду м. Києва від 11 грудня 2025 року щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, підстав для зміни чи скасування цієї постанови суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.
Керуючисьст. 294 КУпАП, суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу захисника Білобловського С.В. залишити без задоволення. 
Постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 11 грудня 2025 рокущодо  ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Свінціцька