Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 695/3894/25 
номер провадження 2/695/706/26

25 лютого 2026 року м. Золотоноша
Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Степченка М.Ю.
за участю секретаря с/з Бабенко К.Д.
розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Золотоноша в порядку спрощеного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, -
ВСТАНОВИВ:
01.09.2025 р. позивачка ОСОБА_1 звернулася до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, в розмірі частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і до закінчення дочкою навчання, але не більше ніж до 23 років.
Свої вимоги позивачка мотивує тим, що вона та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю як подружжя. Від спільного проживання в них народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 від 23.01.2016 року виданого відділом ДРАЦС по м.Золотоноша Золотоніського МРУЮ. Дочка на даний час перебуває на утриманні позивачки та навчається на І курсі денної форми навчання у Черкаському державному технологічному університеті на факультеті економіки та управління за рахунок власних коштів та термін навчання складає по 30 червня 2028 року, що підтверджується довідкою №117/25 від 11.07.2025 року. В зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, оскільки дочка потребує постійних витрат на придбання одягу, продуктів харчування, проїзд, оплата навчання та проживання в гуртожитку, проте відповідач у добровільному порядку надавати матеріальну допомогу відмовляється. Відповідач добровільно не бажає надавати допомогу на навчання дочки, по стану здоров`я працездатний, працює, отримує заробітну плату та має можливість надавати на дитину допомогу, сплачувати аліменти. Коштів позивачки критично не вистачає на утримання дочки, яка продовжує навчання, тому позивачка змушена звертатися до суду за захистом інтересів своєї дитини.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження відповідачу був наданий строк у 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. 
Вказана ухвала суду про відкриття провадження в справі отримана відповідачем 25.09.2025р., що стверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи. 
08.10.2025 року від представника відповідача – адвоката Бруса С.М. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві представник відповідача зазначає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на навчання дочки відповідач не визнає та просить врахувати наступне, що в даній категорії справ, при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. При цьому, позивачка має довести наявність вказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, яка продовжує навчання. Але докази на підтвердження оплати навчання, оплати проїзду, купівлі підручників, інших витрат пов язаних з навчанням доньки позивачем взагалі не надані. Окрім того, представник зазначає, що відповідач має значні проблеми зі здоров`ям у зв`язку з доброякісним новоутворенням головного мозку під мозочковим наметом, внутрішньомозковою пухлиною дорзальних відділів моста. А також через інші основні та супутні захворювання, документальне підтвердження яких додається до відзиву. Через захворювання відповідач витрачає значні кошти на придбання ліків, проходження обстежень, лікування та медичне обслуговування. 
Також представник зазначав, що відповідач являється учасником бойових дій, тому донька ОСОБА_3 має право скористуватися освітніми пільгами, які їй надані, як дитині учасника бойових дій та на момент подачі позову вона не виявила бажання скористатися вказаними вище пільгами. 
У судовому засіданні представник позивача – адвокат Побиванець Ю.В. позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Пояснив, що оскільки донька навчається на стаціонарній формі навчання, тому вона потребує матеріальної допомоги. З боку відповідача не надається ніяка допомога, тому просив задовольнити позов. 
У судовому засіданні представник відповідача – адвокат Брус С.М. заперечував проти задоволення позову та вказав, що на даний час відповідач не має можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини всіх доходів на місяць. Позов не підлягає до задоволення, так як позовна заява подана до суду від імені матері, хоча і має право самостійно звернутись ОСОБА_3 . Позивачем не надано підтвердження, на що будуть використанні стягнуті аліменти. Також вказував на те, що відповідач служить в Збройних силах України. На даний момент проходить курс лікування і значна частина коштів щомісячно йде на придбання ліків та лікування, що перевищує його доходи, так як має великий перелік хвороб. 
Третя особа – ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, але скерувала на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі.
Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд установив наступні обставини.
Згідно копії паспорта громадянина України № НОМЕР_2 ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Золотоноша.
З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 вбачається, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 являються ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . 
Згідно копії довідки №117/25 від 11.07.2025, виданої Черкаським державним технологічним університетом, ОСОБА_3 навчається на 1 курсі денної форми здобуття освіти, факультету економіки та управління Черкаського державного технологічного університету. Навчання за рахунок коштів фізичної особи, загальний термін навчання, з 01.09.2024 року до 30.06.2028 року.
Договорами №404/24-б від 09.08.2024 про навчання у закладі вищої освіти та №179 від 14.08.2024 про надання освітніх послуг та додатковою угодою від 01.02.2025 до договору про надання освітніх послуг №179 від 14.08.2024, копії яких долучені до матеріалів справи, визначені суми оплати за навчання ОСОБА_3 . 
Із довідки №60 від 15.10.2025 про оплату за навчання за договором №179 від 14.08.2024 студентки ОСОБА_3 убачається, що за період з 28.08.2024 по 30.06.2025 було сплачено кошти за навчання в загальній сумі 29994,00 грн. Вказані оплати також підтверджуються копіями квитанцій, доданих до матеріалів справи.
Із довідки №61 від 15.10.2025 про оплату за навчання за договором №179 від 14.08.2024 студентки ОСОБА_3 убачається, що за період з 28.08.2025 по 31.01.2026 було сплачено кошти за навчання в загальній сумі 15660,00 грн.
Копіями квитанцій також підтверджується факт переказу коштів позивачкою на рахунок дитини ОСОБА_3 .
Згідно довідки про доходи №247 від 13.10.2025 ОСОБА_1 отримала доходи за період квітень-вересень 2025 року на загальну суму 134283,92 грн.
Як убачається з довідки №985 від 18.08.2025, ОСОБА_3 ., 2007 р.н., дійсно зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_1 разом із мамою ОСОБА_1 , 1981 р.н. Навчанням та вихованням займається мама.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.
Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Зокрема, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Суд зважає на те, що повнолітня донька сторін на користь якої просить стягнути аліменти позивачка , залучена до участі в справі в якості третьої особи і вона фактично підтримала позовні вимоги. Отже суд вважає, що підстави для відмови в задоволоені позовних вимог про стягнення аліментів безпосередньо на користь дитини, яка продовжує навчання відсутні, так як вони заявлені в її інтересах і не суперечать вказаним інтересам.
Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги та спосіб сплати аліментів (ст.199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
Згідно ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до ч. 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).
Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.
Аналіз ст.ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.
При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У частинах 1, 2 ст.89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Разом із тим, аліменти, спрямовані на утримання повнолітніх дочки, сина, повинні бути достатніми і, разом із тим, співмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання. 
Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Відповідно до витягу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування вбачається, що відповідач отримує доходи в ІНФОРМАЦІЯ_3 з березня 2022 року. 
Також представником відповідача були надані копії документів про проходження відповідачем лікування, обстежень та лабораторних досліджень в зв`язку з наявністю певних захворювань та докази понесених у зв`язку з цим витрат.
Дослідивши надані відповідачем докази, суд зважає на те, що відповідач несе витрати на лікування, обстеження та лабораторні дослідження, не щомісячно та не в повному розмірі своїх щомісячних доходів, відповідно він має можливість сплачувати кошти на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання. 
Судом установлено, що ОСОБА_3 , є повнолітньою, однак не досягнула віку двадцяти трьох років, продовжує навчання на денній формі здобуття освіти, факультету економіки та управління Черкаського державного технологічного університету. Навчання здійснюється на платній основі, загальний термін навчання з 01.09.2024 року до 30.06.2028 року. Доказів отримання ОСОБА_3 доходів суду не надано. 
Суд також зважає на принцип рівності прав та обов`язків батьків, а саме брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Також суд, враховуючи доводи представника відповідача щодо відсутності доказів понесення витрат стороною позивача на навчання дитини, вважає, що сам по собі процес навчання супроводжується мінімально необхідними витратами, пов`язаними з прямуванням до місця навчання і в зворотньому напрямку, харчуванням у період навчання, придбанням методичної та іншої навчальної літератури тощо.
Отже суд вважає, що відповідач є працездатною особою, тобто, за своїм станом здоров`я та матеріальним становищем може виконувати обов`язки щодо утримання доньки, яка досягла повноліття, продовжує навчання та в зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги.
Зважаючи на викладене вище, суд приходить до переконання, що з урахуванням фінансових можливостей відповідача та його стану здоров`я (неодноразового періодичного лікування, проходження обстежень та лабораторних досліджень), з останнього на користь повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, оскільки такий розмір буде достатнім для належного утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. 
Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. 
Пунктом 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільняється від сплати судового збору під час розгляду справи про стягнення аліментів в усіх судових інстанціях. 
Позивача при подачі позовної заяви до суду було звільнено від сплати судового збору, тому суд, задовольняючи позов, на підставі ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 1211,20 грн.
Керуючись вищевикладеним та ст.ст. 133, 141, 263, 265, 354 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини з усіх доходів відповідача щомісячно, починаючи з дня звернення до суду – з 01.09.2025 і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення донькою 23 років.
У решті вимог відмовити.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1331,20 грн.
Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя М.Ю. Степченко

Повний текст рішення виготовлений 02 березня 2026 року.