Справа №516/18/26
Провадження №2/516/79/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 23 березня 2026 року	  м.Теплодар	

Теплодарський міський суд Одеської області у складі:
головуючої судді – Ширінської О.Х.,
за участі секретаря – Паньковської Т.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Теплодар Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Виконавчий комітет Теплодарської міської ради Одеського району Одеської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що він є наймачем квартири АДРЕСА_1 , що належить до державного/комунального житлового фонду та не приватизована.
Відповідач – ОСОБА_2 є його сином, який у липні 2021 року виїхав за межі України та з того часу постійно проживає в іншій країні, у квартирі не з`являється, особистий речей не має, житлом не користується. Відповідач не бере участі в утриманні житла та оплаті житлово-комунальних послуг.
Наявність реєстрації ОСОБА_2 у вказаній квартирі перешкоджає реалізації права позивача на приватизацію житла відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».
На підставі ст. 71, ст. 72 ЖК УРСР та ст. 405 ЦК України, просив визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням – квартирою АДРЕСА_1 .
В судовому засіданні позивач участі не приймав, подав до суду заяву, в якій просив розглядати позов без його участі, підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити. 
Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що заявлені позовні вимоги визнає повністю і не заперечує проти їх задоволення. Просив справу розглянути за його відсутності. 
Представник третьої особи Терлюга О.І. подав до суду заву про розгляд справи без участі представника Виконавчого комітету Теплодарської міської ради Одеського району Одеської області. Просив розглянути справу за наявними у справі матеріалами. 
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 
Згідно з положенням ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. 
Згідно із частиною четвертою статті 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (стаття 72 ЖК).
Стаття 71 ЖК Української РСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. 
Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку, з урахуванням фактичних обставин справи та правил статті 89 ЦПК України щодо оцінки доказів. 
Аналіз статей 71, 72 ЖК Української РСР дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. 
З матеріалів справи вбачається, що позивачу ОСОБА_1 на підставі ордеру № 72 від 18.05.1984 року, виданого Виконавчим комітетом Теплодарської Ради депутатів трудящих, надано право на зайняття житлової площі 37, 67 кв.м. у квартирі АДРЕСА_1 .
Згідно довідки № 05-01/291 від 22.12.2025Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне підприємство «Наше місто 21», ОСОБА_2 зареєстрований за адреосю: АДРЕСА_2 , але фактично не проживає за цією адресою з 2021 року по даний час. Підставою є акт від 18.12.2025 року.
Відповідно до Акту від 18.12.2025 року, складеному старшим майстром житлового фондуТОВ ЖЄБП «Наше місто» Москаленко Н.І., свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 засвідчили, що ОСОБА_2 зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 , але фактично не проживає за цією адресою, з 2021 року проживає у Німеччині.
Згідно відомостей про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 23.12.2025 № 06-11/247, у квартирі АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 . 
За ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється зокрема на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Як свідчить з матеріалів позову, позивач є наймачем вказаної квартири, а відповідач – його син, більше шести місяців не проживає у вказаній квартирі та відсутній у жилому приміщенні понад встановлені строки без поважних причин.
Суд вважає, що право позивача порушене і підлягає захисту в обраний ним спосіб, оскільки реєстрація відповідача, перешкоджає реалізації права позивача на приватизацію вказаної квартири.
З огляду на вище наведене, враховуючи,  що відповідач визнав заявлені позовні вимоги, він не є членом сім`ї позивача, а також перестав бути наймачем житлового приміщення, оскільки не проживає у вказаній квартирі п`ять років, а проживає в іншій країні, суд вважає за необхідне визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .
Керуючись ст.ст. 13, 81, 89, 141, 229, 258-259, 263-268 ЦПК України, ст.ст. 16, 29, ЦК України, ст.ст. 9, 71, 72 ЖК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 – задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 . 
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подачі апеляційного скарги безпосередньо до апеляційного суду. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Суддя:         О.Х. Ширінська