ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"24" лютого 2026 р. Справа№ 910/10196/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Барсук М.А.
суддів: Пономаренка Є.Ю. 
Руденко М.А. 

при секретарі: Овчинніковій Я.Д.

за участю представників сторін:
від позивача: Клименко О.А.;
від відповідача: Фартушна В.Л.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Гарантований покупець"
на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 02.01.2026 
у справі №910/10196/25 (суддя Джарти В.В.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджітех"
до Державного підприємства "Гарантований покупець"
про стягнення 14 823 928,10 грн (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 17.10.2025), -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог та хід розгляду справи

У серпні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІТЕХ" (далі - позивач, Товариство) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Державного підприємства "Гарантований покупець" (далі - відповідач, Підприємство) про стягнення 17 193 472,78 грн, з яких: 10 911 577,75 грн - основний борг, 1 516 993,05 грн - три відсотки річних, 4 686 567,99 грн інфляційних втрат, 44 062,87 грн пеня та 34 271,12 грн штрафу.
Позовні вимоги обґрунтовані ухиленням відповідача від належного виконання умов договору №594/01 про продаж електроенергії від 30.08.2019.
20.10.2025 позивачем до суду через систему "Електронний суд" було подане клопотання про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до яких заявник просив стягнути 14 823 928,10 грн, з яких: 10 911 577,75 грн основний борг, 853 509,36 грн три відсотки річних, 3 058 840,99 грн інфляційних втрат.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.11.2025 у справі №910/10196/25 позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з Державного підприємства "Гарантований покупець" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджітех" 10 911 577,75 грн основної заборгованості, 295 956,61 грн три проценти річних, 1 102 127,02 грн інфляційних витрат та 147 715,94 грн судового збору. У іншій частині позову про стягнення 1 956 713,97 грн інфляційних втрат, 557 552,75 грн трьох процентів річних, 30 171,19 грн судового збору відмовлено.
11.11.2025 до Господарського суду міста Києва через систему «Електронний суд» від позивача надійшла заява, в якій останній просив стягнути з відповідача 200 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 02.01.2026 у справі №910/10196/25 стягнуто з Державного підприємства "Гарантований покупець" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджітех" 41 519,57 грн витрат на правничу (правову) допомогу.
Ухвалюючи додаткове рішення суд першої інстанції, керуючись принципом розумності, дійшов висновку про неспівмірність заявлених витрат на послуги адвоката із складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також що розмір таких витрат обґрунтованим та "справедливою сатисфакцією" є 50 000,00 грн. 
Водночас, з огляду на прийняте судове рішення, обґрунтованим розміром вартості правової допомоги суд визначив у сумі 41 519,57 грн, тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із додатковим рішенням суду першої інстанції, Державне підприємство "Гарантований покупець" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 02.01.2026 у справі №910/10196/25 в частині стягнутих витрат та ухвалити нове рішення, про відмовити повністю у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу.
Доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:
- підготовка поданих процесуальних документів не потребувала від адвоката правового аналізу значного обсягу законодавства, судової практики, щодо вирішення судових спорів про стягнення заборгованості за договором, та відповідно значних затрат часу та зусиль;
- в акті наданих послуг вказані роботи, які відшкодуванню не підлягають, а саме: ознайомлення з наданими клієнтом документами, проведений правовий аналіз судової практики та консультація судових спорів з Гарантованим покупцем; складання заяви про зменшення позовних вимог; складання та подання до Господарського суду міста Києва та учасникам процесу заяви про долучення доказів про надання правничої допомоги; твердження представника Позивача про його участь у судовому засіданні 29.09.2025, яке не відбулось.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/10196/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: Барсук М.А. - головуюча суддя; судді - Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.
Ухвалою суду від 26.01.2026 відкрито апеляційне провадження апеляційною скаргою Державного підприємства "Гарантований покупець" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.11.2025 у справі №910/10196/25 та призначено до розгляду на 24.02.2026.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу ). 
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу. 
3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України). 
Згідно зі статтею 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 
Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, актів наданих послуг тощо). 
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).
За змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. 
На підтвердження понесених судових витрат позивачем надано укладений між адвокатом Марковою Тетяною Леонідівною та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІТЕХ" договір про надання правової (правничої) допомоги від 02.06.2025 № 02/06/Е (далі - договір), предметом якого є надання правової допомоги Клієнту щодо консультування з правових питань, підготовки, подання процесуальних та інших документів та представництва її інтересів у господарських судах всіх інстанцій за позовом ТОВ "ЕНЕРДЖІТЕХ" до Державного підприємства "Гарантований покупець" про стягнення заборгованості за Договором від 30.08.2019 року № 594/01.
Згідно п. 4.2. договору вартість послуг (гонорар) є фіксованим і становить 2 % від суми позову, але не менше 343 869, 46 грн.
10.11.2025 між сторонами договору про надання правової (правничої) допомоги був підписаний Акт приймання - передачі правової допомоги, де визначено вартість правових послуг (гонорару) 200 000 грн. 
Досліджуючи заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу в контексті критеріїв, визначених ст. 126 ГПК України, колегія суддів зазначає наступне.
За змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).
У розумінні положень частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. 
Для встановлення розумного розміру наданих послуг адвоката слід надати належну правову оцінку договору у сукупності з іншими доказами, складністю справи та виконання адвокатом робіт (наданих послуг), витраченим часом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг та виконання робіт, ціною позову та (або) значення справи. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Як зауважила Велика Палата Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц, Верховний Суд у справі № 905/1795/18, у справі № 922/2685/19, нормами процесуального законодавства передбачено основні критерії визначення та розподілу судових витрат такі, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
При вирішенні питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу в цій справі суд також враховує висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20, згідно з якими для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору в контексті вирішення питання про розподіл судових витрат і вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність.
Крім того Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію стосовно того, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Зазначені висновки узгоджуються із висновками, викладеними в постановах Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2021 у справі № 550/936/18, від 04.06.2019 та додатковій постанові від 12.09.2019 у справі № 9901/350/18, а також у постановах Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, від 26.05.2020 у справі № 908/299/18.
Суд першої інстанції, оцінюючи фактичні витрати з урахуванням всіх аспектів і складності справи, дійшов до вірного висновку, що витрати на правничу допомогу, які позивач просить відшкодувати за рахунок відповідача у розмірі 200 000,00 грн, не є співмірними із обсягом наданих послуг, наведених в акті приймання-передачі правової допомоги від 10.11.2025.
У цьому контексті суд першої інстанції врахував заперечення відповідача, наведені у поданій заяві від 24.11.2025, стосовно невідповідності наведених в акті від 10.11.2025 наданих послуг (зокрема щодо підготовки заяви про долучення доказів про надання правничої допомоги, участь у судових засіданнях 17.09.2025, 29.09.2025, подача заяви про зменшення позовних вимог, складання позовної заяви, ознайомлення з документами), та з урахуванням цих доводів дійшов до висновку, що заявлена до покладення на відповідача вартість витрат на професійну правничу допомогу є необґрунтованою, тобто такою, що не відповідає критерію розумного розміру судових витрат, тоді як визнав обґрунтованим розміром та "справедливою сатисфакцією" 50 000,00 грн.
В апеляційній скарзі відповідач взагалі не обґрунтував неспівмірності визначених судом першої інстанції витрат на професійну правничу допомогу у сумі 50 000,00 грн і не навів доказів необґрунтованості визначеного судом розміру витрат.
За приписами частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 4 вказаної статті інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Суд першої інстанції, враховуючи, що рішенням від 24.11.2025 позов був задоволений частково, а саме присуджено до стягнення 10 911 577,75 грн основної заборгованості, 295 956,61 грн три проценти річних, 1 102 127,02 грн інфляційних витрат та 147 715,94 грн судового збору, застосував приписи ч. 1 ст. 129 ГПК України та поклав на відповідача 41 519,57 грн витрат на професійну правничу допомогу, тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Водночас, постановою Північного апеляційного господарського суду від 24.02.2026 рішення Господарського суду міста Києва від 24.11.2025 у справі № 910/10196/25 було змінено в частині нарахованих 3 % річних та інфляційних втрат, виклавши резолютивну частину рішення в наступній редакції:
«Стягнути з Державного підприємства "Гарантований покупець" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджітех" 10 911 577,75 грн основної заборгованості, 851 761,59 грн три проценти річних, 2 925 026,08 грн інфляційних витрат та 176 260,39 грн судового збору.»
За змістом статті 244 Господарського процесуального кодексу України додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта, є його невід`ємною складовою. Додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення.
Тобто додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти.
Водночас додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.
Тобто додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі.
Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2023 у справі № 904/8884/21, у постановах Верховного Суду від 23.12.2021 у справі № 925/81/21, від 09.02.2022 у справі № 910/17345/20, від 15.02.2023 у справі № 911/956/17(361/6664/20), від 07.03.2023 у справі № 922/3289/21.
Відповідно до ч. 14 ст. 129 ГПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи викладене, незалежно від наведених в апеляційній скарзі підстав для оскарження, з огляду на зміну судом апеляційної інстанції основного рішення суду від 24.11.2025 в частині нарахованих 3 % річних та інфляційних втрат, додаткове рішення від 02.01.2026 у справі № 910/10196/25 також підлягає зміні в частині пропорційного розподілу витрат на професійну правничу допомогу залежно від розміру задоволених позовних вимог, як того вимагають приписи ч.ч. 1, 14 ст. 129 ГПК України.
Вказане підтверджується правовою позицією Верховного Суду, наведеною у постанові від 12.11.2024 у справі № 910/16893/23.
А тому, з огляду на предмет позову та підстави позовних вимог, оцінюючи фактичні витрати позивача з урахуванням всіх аспектів і складності справи та враховуючи зміну судом апеляційної інстанції рішення суду від 24.11.2025 в частині нарахованих 3 % річних та інфляційних втрат, на відповідача підлягають покладенню 49 542,76 грн витрат на правничу (правову) допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Дослідивши матеріали, наявні у справі, колегія суддів вважає, що апелянт не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, а тому підстав для скасування додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог його апеляційної скарги не має. 
В той же час, оскільки судом апеляційної інстанції змінено рішення суду від 24.11.2025 в частині нарахованих 3 % річних та інфляційних втрат, а тому додаткове рішення від 02.01.2026 у справі № 910/10196/25 також підлягає зміні в частині пропорційного розподілу витрат на професійну правничу допомогу залежно від розміру задоволених позовних вимог, як того вимагають приписи ч.ч. 1, 14 ст. 129 ГПК України.
Керуючись ст.ст. 74, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

У Х В А Л И В :

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Гарантований покупець" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 02.01.2026 у справі № 910/10196/25 залишити без задоволення.
2. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 02.01.2026 у справі № 910/10196/25 змінити, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції:
«Стягнути з Державного підприємства "Гарантований покупець" (01032, місто Київ, ВУЛИЦЯ СИМОНА ПЕТЛЮРИ, будинок 27; ідентифікаційний код ЄДРПОУ 43068454) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджітех" (03127, місто Київ, проспект Голосіївський, будинок, 100/2; ідентифікаційний код ЄДРПОУ 41943728) 49 542,76 грн витрат на правничу (правову) допомогу».
3. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.
4. Матеріали справи № 910/10196/25 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повна постанова складена 02.03.2026

Головуючий суддя М.А. Барсук 

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Руденко