ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/5998/25  Номер провадження 22-ц/814/510/26	Головуючий у 1-й інстанції Ковальчук Т. М.  Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,
суддів Одринської Т.В., Панченка О.О.,
за участю секретаря судового засідання Філоненко О.В., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 07 липня 2025 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог
У травні 2025 року Акціонерне товариство «Сенс Банк» (далі - АТ «Сенс Банк», попередня назва - АТ «Альфа-Банк») звернулося до суду із позовною заявою, у якій просило стягнути з ОСОБА_1 237 243,57 грн заборгованості за кредитним договором від 22 травня 2021 року №631660822.
В обґрунтування позову позивач вказував, що 22 травня 2021 року між позивачем та відповідачем укладено договір про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №631660822, за умовами якого банк зобов`язувався надати позичальникові, а останній зобов`язувався, в порядку та на визначених кредитним договором умовах, повертати кредит, сплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. 
12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». 
Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту, однак відповідач свої зобов`язання щодо своєчасного погашення кредиту та процентів не виконав, внаслідок чого, станом на 22 січня 2023 року, утворилась заборгованість у сумі 237 243,57 грн, яку позивач, разом із судовими витратами, просить стягнути з відповідача.
Короткий зміст судового рішення
Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 07 липня 2025 року задоволено позов АТ «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» 237 243,57 грн заборгованості за договором про надання кредиту від 22 травня 2021 року №631660822.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» витрати з оплати судового збору в сумі 2 846,92 грн, а також 5 000,00 грн витрат на правничу допомогу. 
Рішення суду обґрунтовано доведеність того, що відповідач не виконав своїх зобов`язань перед позивачем.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
З рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 07 липня 2025 року не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку, подавши до суду апеляційну скаргу.
Особа, яка подала апеляційну скаргу, прохала суд рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 07 липня 2025 року скасувати та ухвали нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Позиції учасників справи
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що судом безпідставно прийнято рішення про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження; позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів; вказує, що паспорт споживчого кредиту, який було надано позивачем зберігав чинність місяць після укладення кредитного договору; розмір заборгованості визначено неправильно; позивач не вчинив дій для досудового врегулювання спору.
Щодо відзиву на апеляційну скаргу
Відзив на апеляційну скаргу з дотриманням вимог ЦПК України до Полтавського апеляційного суду не надходив.
Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Щодо явки та позиції учасників справи в суді апеляційної інстанції
Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду в судове засідання не з`явилися.
ОСОБА_1 звернувся до суду апеляційної інстанції з заявою про розгляд справи за його відсутності.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.
Встановлені обставини справи
Судом встановлено, що 22 травня 2021 року ОСОБА_1 підписав договір за допомогою одноразового ідентифікатора «5268», пропозицію на укладення угоди про обслуговування кредитної лінії та відкриття відновлювальної кредитної лінії, довідку про систему гарантування вкладів фізичних осіб та паспорт споживчого кредиту АТ «Альфа-Банк» (нова назва АТ «Сенс Банк»).
АТ «Альфа-Банк» у спосіб, обраний в оферті на укладення угоди, направило позичальнику акцепт пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії.
За умовами цього договору клієнту відкрито поточний рахунок з електронним платіжним засобом у гривні, випущено міжнародну платіжну карту MasterCard Debit World строком на п`ять років; сума кредитної лінії 95 900,00 грн, максимальний ліміт кредиту 200 000,00 грн; процентна ставка за користування кредитною лінією 39,59 % (фіксована).
З наданого позивачем розрахунку заборгованості та виписки по рахунку за кредитною карткою вбачається, що станом на 14 грудня 2024 року заборгованість відповідача за кредитним договором від 22 травня 2021 року становить 237 243,57 грн, з яких 145 536,09 грн прострочене тіло кредиту, 91 613,07 грн відсотки за користування кредитом, 94,41 грн овердрафт.
Позиція апеляційного суду
Щодо укладення договору
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
На підставі частини першої статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно до частини першої та другої статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування передбачено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством).
Відповідно до частини сьомої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Приписами статей 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
За положеннями статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.
З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що 22 травня 2021 року між позивачем та відповідачем укладено договір та ОСОБА_1 відкрито поточний рахунок з електронним платіжним засобом у гривні, випущено міжнародну платіжну карту MasterCard Debit World строком на п`ять років; сума кредитної лінії 95 900,00 грн, максимальний ліміт кредиту 200 000,00 грн; процентна ставка за користування кредитною лінією 39,59 % (фіксована).
Щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження
Відповідно до частини четвертої статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 15 цієї частини.
Предметом позову є стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у сумі 237 243,57 грн, судом першої інстанції правильно зауважено, що в розумінні статті 274 ЦПК України, дана справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
Відповідно до частини четвертої статті 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду: 1) малозначних справ; 2) справ, що виникають з трудових відносин; 3) справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; 4) справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Згідно з частиною шостою цієї статті, для цілей цього Кодексу, малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) справи про стягнення аліментів, збільшення та зменшення їх розміру, припинення стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства); 4) справи про розірвання шлюбу; 5) справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує шістдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Вирішуючи питання про розгляд цієї справи саме в порядку спрощеного позовного провадження, судом першої інстанції враховано категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, кількість сторін та інших учасників справи, інші обставини та прийнято обґрунтоване рішення про її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження, з даним висновком погоджується і суд апеляційної інстанції.
Щодо перерахунку грошових коштів
За правилами статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
Згідно з частиною другою статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до частин першої, п`ятої-сьомої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
У пункті 52 постанови Верховного Суду від 22 серпня 2024 року у справі 916/735/23 викладено висновок про те, що доказами на підтвердження наявності боргу можуть бути, зокрема, але не виключно: судові рішення, правочини, первинні бухгалтерські документи, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення. Такими доказами можуть бути, зокрема, банківські виписки, платіжні доручення, видаткові накладні, довідки, листи, протоколи, та будь-які інші докази, що доводять факт невиконання боржником взятих на себе зобов`язань.
На підтвердження перерахунку коштів відповідачу позивачем надано інформацію про відкриття поточного рахуноку з електронним платіжним засобом у гривні, випущення міжнародну платіжну карта MasterCard Debit World строком на п`ять років; сума кредитної лінії 95 900,00 грн, максимальний ліміт кредиту 200 000,00 грн; процентна ставка за користування кредитною лінією 39,59% (фіксована); довідку про ідентифікацію відповідача.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості та виписки по рахунку за кредитною карткою вбачається, що, станом на 14 грудня 2024 року, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором від 22 травня 2021 року становить 237 243,57 грн, з яких 145 536,09 грн прострочене тіло кредиту, 91 613,07 грн відсотки за користування кредитом, 94,41 грн овердрафт.
Отже, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що матеріали справи містять достатні докази що позивач надав кредитні кошти шляхом їх зарахування на картковий рахунок відповідача, з даним висновком погоджується суд апеляційної інстанції, а доводи скаржника про відсутність доказів перерахування коштів не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи.
Щодо розміру заборгованості
У постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц (провадження № 61-16754св19), від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц (провадження № 61-22158св19) вказано, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом із тим відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що виписки за картковими рахунками (за кредитним договором) можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
За правилами частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Як було неодноразово вказано, звертаючись до суду із вказаним позовом, Банк посилався на те, що у зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, станом на 22 січня 2023 року, наявна заборгованість у розмірі 237 243,57 грн, з яких 145 536,09 грн прострочене тіло кредиту, 91 613,07 грн відсотки за користування кредитом, 94,41 грн овердрафт.
З виписки по рахунку за кредитною карткою позичальника та з розрахунку вбачається, що АТ «Альфа-Банк» здійснювалося списання комісій за розрахунково-касове обслуговування та овердрафту, які, в установленому порядку, не були узгоджені з відповідачем, адже положення Анкети-заяви, оферти на укладання Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії і паспорту споживчого кредиту не містять домовленості сторін про сплату вказаних сум, порядку та розміру їх нарахування. Будь-яких інших доказів на підтвердження правомірності нарахування овердрафту та послуг з розрахунково-касового обслуговування позивачем надано не було.
Верховний Суд у постанові від 07 червня 2023 року у справі № 234/3840/15-ц (провадження № 61-3014св22) зазначив, що встановивши факт існування між сторонами кредитних зобов`язань, суди попередніх інстанцій не врахували, що заборгованість визначається умовами кредитного договору та вимогами закону, а суд у будь-якому разі має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду немає сумніву, оскільки за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Суд першої інстанції у межах наданих йому процесуальним законодавством повноважень не позбавлений можливості самостійно зробити розрахунок заборгованості, якщо не погоджується з розрахунком, наданим позивачем, оскільки незгода з наданим суду розрахунком не є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Оскільки Банком не було зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позичальнику та за які була встановлена комісія, відповідна умова кредиту є нікчемною, відповідно до частин першої та другої статті 11 та частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19, у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22) та постанові Верховного Суду від 21 лютого 2024 року у справі № 344/3078/23 (провадження № 61-15548св23) щодо оцінки правомірності встановлення у кредитному договорі умови про щомісячну плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування).
Суд апеляційної інстанції беручи до уваги надану позивачем виписку по рахунку приходить до висновку, що стягненню за договором підлягає 233 130,02 грн (237 243,57 – 
4 113,55).
Щодо інших доводів апеляційної скарги
Твердження скаржника, що позивачем не вчинено дій на досудове врегулювання спору суд апеляційної інстанції не бере до уваги, зважаючи на ту обставину, що вимога про усунення перешкод позивачем, на адресу відповідача, була направлена 22 травня 2021 року, рекомендованим поштовим відправленням, за адресою вказаною відповідачем під час укладення договору (а.с.20-21). А її неотримання не звільняє відповідача від виконання умов договору.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що доводи апеляційної скарги про те, що паспорт споживчого кредиту, який погодили сторони втратив свою силу через місяць не дає підстав для задоволення апеляційної скарги, оскільки, як неодноразово вказував Верховний Суд, паспорт споживчого кредиту — це документ, що містить лише інформацію про продукт, а не договір, тому він не є правочином, що створює зобов`язання.
Поряд з цим інформація, яка містилася у паспорті споживчого кредиту, на момент укладення була чинною.
Також суд апеляційної інстанції звертає увагу на положення частини першої статті 367 ЦПК України, оскільки скаржником, в апеляційній скарзі не ставиться питання про зміну витрат на правничу допомогу, які були стягнуті з відповідача на користь позивача, незважаючи на те, що в суді першої інстанції відповідач заперечував щодо їх розміру, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для перегляду рішення місцевого суду в цій частині. 
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. 
Відповідно до пунктів 1, 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З урахуванням наявних у справі доказів, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню. Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 07 липня 2025 року, у частині стягнення овердрафту та списання за розрахунково-касове обслуговування основної картки не підлягає до задоволенню з вище вказаного, відповідно необхідно змінити рішення в частині стягнення заборгованості за кредитним договором та в частині судового збору за подачу позовної заяви. 
Отже, позов АТ «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості слід задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» 233 130,02 грн заборгованості за договором про надання кредиту від 22 травня 2021 року №631660822.
Щодо судових витрат 
За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи, що апеляційну скаргу задоволено частково, відповідно, позовні вимоги АТ «Сенс Банк» задоволено на 99,02% то із ОСОБА_1 на користь позивача підлягають стягненню судові витрати: зі сплати судового збору за подачу позову пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме – 2 819,02 грн, витрати на правничу допомогу понесені позивачем в суді першої інстанції, а саме – 4 951,00 грн; а за подачу апеляційної скарги з АТ «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 44,52 грн.

Керуючись статтями 141, 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 07 липня 2025 року в частині стягнення заборгованості за кредитним договором та в частині судового збору за подачу позовної заяви - змінити.

Позов Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» 233 130,02 грн заборгованості за договором про надання кредиту від 22 травня 2021 року №631660822 (замість 237 243,57 грн).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» витрати з оплати судового збору за подачу позовної заяви в сумі 2 819,02 грн (замість 2 846,92 грн), а також 4 951,00 грн витрат на правничу допомогу (замість 5 000,00 грн).

В іншій частині рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07 липня 2025 року – залишити без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 витрати з оплати судового збору за подачу апеляційної скарги в сумі 44,52 грн.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 лютого 2026 року.

Головуючий       В.П. Пікуль

Судді         Т.В. Одринська 

О.О. Панченко