Справа № 645/1462/26 
Провадження № 3-в/645/4/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

08 квітня 2026 року Суддя Немишлянського районного суду міста Харкова Ульяніч І.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про розстрочку виконання постанови Немишлянського районного суду міста Харкова від 23.03.2026 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП, в частині накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу,
ВСТАНОВИВ:

Постановою Немишлянського районного суду м. Харкова від 23.03.2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 40800,00 (сорок тисячі вісімсот) гривень, з позбавленням права керування транспортним засобом строком на п`ять років, без вилучення транспортного засобу. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 665 гривень 60 копійок.
26.03.2026 року до Немишлянського районного суду міста Харкова надійшла заява ОСОБА_1 про розстрочку виконання постанови суду в частині сплати адміністративного штрафу, в якій останній просить суд розстрочити йому виплату штрафу в розмірі 40800 грн. строком на 12 місяців, рівними частинами. 
В обґрунтування заяви ОСОБА_1 посилався на те, що він на даний час має скрутне матеріальне становище, що об`єктивно унеможливлює сплату штрафу одноразово у встановлений законом строк. Він офіційно не працевлаштований, не має стабільного щомісячного доходу з 01.10.2025 року, ніяких соціальних виплат не отримує. Крім того, на його утриманні перебуває неповнолітня донька, яку він зобов`язаний забезпечувати необхідними умовами для проживання, харчування та навчання. Значна частина його коштів спрямовується саме на забезпечення її потреб. Зазначає, що він не має наміру ухилятися від виконання постанови суду та визнає обов`язок сплати штрафу у повному обсязі. Враховуючи скрутне матеріальне становище та положення в країні, просив суд розстрочити сплату штрафу. Також, просив про розгляд його заяви за його відсутності.
Суд, дослідивши додані до заяви документи, дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст. 298 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.
Положеннями ч. 1 ст. 307 КУпАП визначено, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Згідно ч. 2 ст. 301 КУпАП, відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом.
Відповідно до ст. 304 КУпАП, питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.
Можливість розстрочки сплати штрафу передбачена положеннями ч. 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.
Згідно ст. 3 вказаного закону, примусовому виконанню підлягають рішення на підставі, у тому числі постанов судів у справах про адміністративні правопорушення.
Верховним Судом неодноразово зазначалось, що заходи примусу повинні ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства (постанови від 31.01.2023 у справі № 759/6139/22, від 27.10.2022 у справі № 546/526/18, від 30.11.2022 у справі № 379/1657/18).
Суд також звертає увагу, що попри відсутність в Кодексі України про адміністративні правопорушення положень, що безпосередньо регулюють питання розстрочення сплати штрафу, подібну можливість надає засудженим Кримінальний кодекс України.
Так, згідно ч. 4 ст. 53 КК України з урахуванням майнового стану особи суд може призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року.
Відповідно до висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 16.02.2021 по справі № 263/10894/2020, в ситуаціях, коли нормами КУпАП чітко не врегульовано ті чи інші питання, суди відповідно до усталеної судової практики, яка ґрунтується на системному аналізі міжнародних актів з урахуванням рішень Конституційного Суду України, в певних випадках вправі застосовувати принцип аналогії закону. У цьому випадку найбільш близьким до адміністративно-деліктної галузі права є кримінальне процесуальне законодавство.
ЄСПЛ неодноразово вказував на кримінально-правовий характер адміністративних правопорушень.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, під дію кримінального аспекту ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод підпадають порушення Правил дорожнього руху, у відношенні яких передбачено накладення штрафу чи обмеження у праві керування автомобілем, («Лутц проти Німеччини» (Lutz v. Germany), п.182).
Ураховуючи наведене, вказана справа про адміністративне правопорушення підпадає під дію кримінального аспекту ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Таким чином, становище правопорушника у справі про адміністративне правопорушення не може бути гіршим, ніж становище засудженого у кримінальній справі, оскільки протилежний підхід призвів би до порушень загальних засад справедливості судочинства та верховенства права.
Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку, що розстрочення виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу не суперечить законодавству України і відповідатиме завданням здійснення судочинства на засадах справедливості та верховенства права.
Ураховуючи матеріальне становище заявника, відсудність доходів у ОСОБА_1 з 01.10.2025 року підтверджується Індивідуальними відомостями про застраховану особу Пенсійного фонду України, факт введення в Україні воєнного стану, засади гуманізму та індивідуалізації заходів примусу, а також необхідність сприяння досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства, суд вважає за можливе розстрочити ОСОБА_1 сплату штрафу на дванадцять місяців.
Оскільки сума штрафу є значною, а ОСОБА_1 не має змоги одразу сплатити всю суму, вважаю за можливе задовольнити клопотання в частині розстрочки сплати та розстрочити виплату штрафу на дванадцять місяців, рівними частинами по 3400,00 гривень.
Керуючись ст. 283-285, 301, 304 КУпАП, ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження»
ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про розстрочку виконання постанови Немишлянського районного суду міста Харкова від 23 березня 2026 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП в частині накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу – задовольнити.
Розстрочити виконання постанови Немишлянського районного суду міста Харкова від 23 березня 2026 року, винесеної у справі № 645/1462/26, провадження № 3/645/450/26, в частині сплати штрафу в розмірі 40800,00 грн. (сорок тисяч вісімсот гривень) встановивши його сплату щомісячними платежами по 3400,00 грн., на строк дванадцять календарних місяців, починаючи з дня набрання цією постановою законної сили.
Відповідно до ст. 303 КУпАП перебіг строку давності виконання постанови в частині накладення стягнення у виді штрафу зупиняється до закінчення строку відстрочки.
Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги через Немишлянський районний суд міста Харкова.

 Суддя –      І.В.Ульяніч