Справа № 180/2439/25
2-о/195/3/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И
12.03.2026 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області 
Томаківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Омеко М.В., присяжних: Грищенко І.В., Міщук М.В., за участю секретаря судового засідання Мартинової Н.В., представника заявника, адвоката — Бардадим О.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ще Томаківка цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про оголошення фізичної особи померлою, заінтересовані особи: Військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, Томаківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду через свого представника, адвоката Бардадим О.К., із заявою, у якій просить суд, оголосити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлим з дня набрання рішенням суду законної сили.
Заявлені вимоги представник заявника обґрунтовує тим, що заявник – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є дружиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України від 12 травня 2015 року №389-VIII «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України введено воєнний стан, який продовжено по теперішній час. 
ОСОБА_4 з 2022 року був призваний на військову службу до Збройних Сил України.
Сповіщенням сім`ї № 1/689 від 10.04.2023 року заявницю було сповіщено, що її чоловік, водій 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти, військової частини НОМЕР_2 сержант ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зник безвісти 03.04.2023 року в м. Бахмут Донецької області під час участі в бойовій операції з протидії захопленню військами РФ.
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 02.05.2023 року № 74А наказано вважати зникнення безвісти за особливих обставин, зокрема, але не виключно сержанта ОСОБА_5 в районі ведення бойових дій 03.04.2023 року, яке настало внаслідок дій з боку противника – окупаційних військ російської федерації, та є бойовою людською втратою. 
Повідомлень про перебування вищевказаного військовослужбовця у полоні противника, через групу цивільно-військового співробітництва до командування військової частини НОМЕР_2 не надходили. Відомості про самовільне залишення частини, дезертирство під час бою, добровільну здачу в полон вищевказаним військовослужбовцем не підтвердились. 
Відповідно до частини 4 статті 24 Закону України «про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовець, сержант ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вважається таким, що виконувач обов`язки з військової служби.
Військова частина НОМЕР_2 була розформована у 2024 році. Вона була частиною Сил територіальної оборони ЗСУ, що базувалася у Дніпропетровській області. Після розформування її функції були передані військовій частина НОМЕР_1 .
Станом на день подання заяви, заявниці не відоме місцезнаходження її чоловіка. 
Оголошення чоловіка Заявниці померлим, необхідно останній для оформлення соціальних виплат у зв`язку зі смертю військовослужбовця.
На підставі чого була змушена звернутися до суду з вказаними заявленими вимогами.
Представник заявника в судове засідання не зявилась, проте надіслала до суду заяву про розгляд справи без участі заявника та без її участі. Заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.
Заінтересовані особи: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявились, проте надіслали до суду клопотання про розгляд справи без їх участі. Проти заявлених вимог не заперечують та просять суд їх задовольнити в повному обсязі.
Заінтересовані особи: ійськова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, Томаківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявились, причини своєї неявки суду не повідомили.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.
Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ст.4 ЦПК України та ст.20 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду з метою захисту своїх цивільних прав, свобод чи інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.
На підставі ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч.2 ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.
Частиною 7 ст.19 ЦПК України визначено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені розділом IV ЦПК України.
В силу п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.
Відповідно до вимог ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.
Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.
Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме.
Згідно з ч. 1 ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.
В ході розгляду справи судом встановлено наступні обставини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є дружиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Марганецького міського управління юстиції у Дніпропетровській області.
ОСОБА_4 з 2022 року був призваний на військову службу до Збройних Сил України.
Відповідно до довідки з ВЧ НОМЕР_2 підтверджено, що ОСОБА_4 в період з 11.10.2022 по 31.12.2022, з 25.03.2023 по 03.04.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у звязку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в н.п. Тернова, н.п. шестаково, н.п. Перемога Харківської області; м.Бахмут Бахмутського району Донецької області.
Сповіщенням сім`ї № 1/689 від 10.04.2023 року було сповіщено ОСОБА_1 , що її чоловік, водій 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти, військової частини НОМЕР_2 сержант ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зник безвісти 03.04.2023 року в м. Бахмут Донецької області під час участі в бойовій операції з протидії захопленню військами РФ.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 02.05.2023 року № 74А наказано вважати зникнення безвісти за особливих обставин, зокрема, але не виключно сержанта ОСОБА_5 в районі ведення бойових дій 03.04.2023 року, яке настало внаслідок дій з боку противника – окупаційних військ російської федерації, та є бойовою людською втратою. 
Відповідно до частини 4 статті 24 Закону України «про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовець, сержант ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вважається таким, що виконувач обов`язки з військової служби.
Відповідно до статті 46 Цивільного кодексу України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років.
Відповідно до частини 1 статті 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог заявника та наявність підстав для оголошення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 померлим.
Також, суд зауважує, що згідно зі ст. 309 ЦПК України у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місце перебування цієї особи суд за місце перебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.1-13,17,18,76-82,89,133,141,242,258,259, 263-265, 268,272,273,305-309,354 ЦПК України, ст.46 ЦК України , суд –

У Х В А Л И В:
Заяву ОСОБА_1 про оголошення фізичної особи померлою, заінтересовані особи: Військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, Томаківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - задовольнити.
Оголосити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлим з дня набрання рішенням суду законної сили.
Після набрання законної сили рішенням про оголошення фізичної особи померлою надіслати рішення відповідному органу державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації смерті фізичної особи.
Роз`яснити, що у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою.
Роз`яснити учасникам справи положення частини другої статті 47, частини першої статті 48 Цивільного кодексу України про те, що спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження. Якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання рішення.
Сторони можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України: https://court.gov.ua/sud0442/. 

Суддя:	  	М. В. Омеко 	

Присяжні: Міщук М.В.

Грищенко І.В.