ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

08 квітня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/19834/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача: Шальєвої В.А.,
суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2025 року (суддя Луніна О.С.) в справі № 160/19834/25 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про:
визнання протиправною бездіяльності (дій) щодо безпідставного не нарахування та невиплати йому додаткової винагороди у збільшеному до 100000 грн на місяць розмірі за період лікування та перебування у відпустці після тяжкого поранення (з 05 червня 2024 року по 07 червня 2024 року, з 07 червня 2024 року по 09 червня 2024 року, з 10 червня 2024 року по 20 червня 2024 року, з 19 липня 2024 року по 07 серпня 2024 року, з 07 серпня 2024 року по 22 серпня 2024 року, з 22 серпня 2024 року по 10 вересня 2024 року, з 10 вересня 2024 року по 25 вересня 2024 року, з 25 вересня 2024 року по 14 жовтня 2024 року, з 14 жовтня 2024 року по 07 листопада 2024 року, з 07 листопада 2024 року по 18 листопада 2024 року, з 21 листопада 2024 року по 10 грудня 2024 року, з 11 грудня 2024 року по 07 березня 2025 року, з 07 березня 2025 року по 13 березня 2025 року, з 13 березня 2025 року по 24 березня 2025 року, з 25 березня 2025 року по 11 квітня 2025 року) у зв`язку з пораненням (травмою), пов`язаною із захистом Батьківщини, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»;
зобов`язання нарахувати йому додаткову винагороду у збільшеному до 100000 грн на місяць розмірі за період лікування та перебування у відпустці після тяжкого поранення (з 05 червня 2024 року по 07 червня 2024 року, з 07 червня 2024 року по 09 червня 2024 року, з 10 червня 2024 року по 20 червня 2024 року, з 19 липня 2024 року по 07 серпня 2024 року, з 07 серпня 2024 року по 22 серпня 2024 року, з 22 серпня 2024 року по 10 вересня 2024 року, з 10 вересня 2024 року по 25 вересня 2024 року, з 25 вересня 2024 року по 14 жовтня 2024 року, з 14 жовтня 2024 року по 07 листопада 2024 року, з 07 листопада 2024 року по 18 листопада 2024 року, з 21 листопада 2024 року по 10 грудня 2024 року, з 11 грудня 2024 року по 07 березня 2025 року, з 07 березня 2025 року по 13 березня 2025 року, з 13 березня 2025 року по 24 березня 2025 року, з 25 березня 2025 року по 11 квітня 2025 року) у зв`язку з пораненням (травмою), пов`язаною із захистом Батьківщини, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» з урахуванням виплачених сум.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у збільшеному до 100000 грн на місяць розмірі за період лікування та перебування у відпустці після тяжкого поранення (з 06 жовтня 2024 року по 14 жовтня 2024 року, з 14 жовтня 2024 року по 07 листопада 2024 року, з 07 листопада 2024 року по 18 листопада 2024 року, з 21 листопада 2024 року по 10 грудня 2024 року, з 11 грудня 2024 року по 07 березня 2025 року, з 07 березня 2025 року по 13 березня 2025 року, з 13 березня 2025 року по 24 березня 2025 року, з 25 березня 2025 року по 11 квітня 2025 року) у зв`язку з пораненням (травмою), пов`язаною із захистом Батьківщини відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року, збільшеної до 100000,00 грн., з розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, а саме з 06 жовтня 2024 року по 14 жовтня 2024 року, з 14 жовтня 2024 року по 07 листопада 2024 року, з 07 листопада 2024 року по 18 листопада 2024 року, з 21 листопада 2024 року по 10 грудня 2024 року, з 11 грудня 2024 року по 07 березня 2025 року, з 07 березня 2025 року по 13 березня 2025 року, з 13 березня 2025 року по 24 березня 2025 року, з 25 березня 2025 року по 11 квітня 2025 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.
Апелянт вважає, що додаткова винагорода на період дії воєнного стану відноситься до одноразових видів грошового забезпечення, тому такий вид грошового забезпечення виплачується за наявності висновку військово-лікарської комісії про потребу в довготривалому лікуванні у разі перебуванні на лікування понад 4-місячний строк, як це встановлено частиною одинадцятою статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», пунктом пункті 9 розділу І Порядку №260.
На думку апелянта, суд першої інстанції помилково не застосував до додаткової винагороди на період воєнного стану загальні вимоги щодо необхідності отримання висновку військово-лікарської комісії для продовження її виплати після 4 місяців безперервного лікування.
Звертає увагу на суперечливий висновок суду першої інстанції з цього питання.
Вважає, що до спірних правовідносин має застосовуватися насамперед приписи Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а не підзаконного нормативно-правового акту, й логічним є висновок, що за будь яких умов, військовослужбовець, який лікується безперервно понад 4 місяці (в тому числі відпустки за станом здоров`я) за відсутності висновку військово-лікарської комісії про потребу в тривалому лікуванні не може отримувати додаткову винагороду на період дії воєнного стану, з огляду на те, що ця винагорода є складовою грошового забезпечення. 
У відзиві позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 був мобілізований та проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 з 05.06.2023 року.
Відповідно до довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 13.06.2024 року №4835, молодший сержант ОСОБА_1 03.06.2024 року отримав бойове поранення: вогнепальне осколкове сліпе поранення нижньої третини правого плеча з наявністю уламка (видалено).
Відповідно до перевідного епікризу із медичної картки стаціонарного хворого №2533/1348 хірургічного відділення позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 05.06.2024 по 07.06.2024 року з діагнозом: вогнепальне осколкове сліпе поранення (03.06.2024) м`яких тканин правого плеча. Посттравматична невропатія променевого нерву.
Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №3296 хірургічного відділення позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 07.06.2024 по 09.06.2024 року.
З епікризу №4299/747 КНП “Здолбунівська центральна міська лікарня Здолбунівської міської ради Рівненської області “Обласний центр бойової травми та кістково-гнійної хірургії” вбачається, що 10.06.2024 року позивачу було зроблено операцію: ексцизійна обробка правого плеча.
Відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 20.06.2024 року №8090, позивач потребує відпустки для лікування після поранення на 30 календарних днів.
Відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 19.07.2024 року №4876, позивач потребує відпустки для лікування після поранення на 30 календарних днів.
Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №9800 нейрохірургічного відділення позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 07.08.2024 по 22.08.2024 року.
Відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 22.08.2024 року №164, позивач потребує відпустки для лікування у зв`язку з травмою на 30 календарних днів за станом здоров`я. Операція: 07.08.2024 р. Нейроліз променевого нерва праворуч в ділянці нижньої третини плеча.
Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №4722 нейрохірургічного відділення позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 10.09.2024 по 25.09.2024 року.
Відповідно до виписки 24/2156 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 25.09.2024 по 14.10.2024 року з діагнозом: Т92.4- Стан після ВОСП 03.06.24 р. нижньої третини правого плеча з порушенням функції правого променевого та серединного нервів з вираженим порушенням сенсомоторної функції. Операція 07.08.24 р.-нейроліз променевого нерва праворуч в ділянці нижньої третини плеча.
Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №5329 позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 14.10.2024 по 07.11.2024 року з діагнозом: Наслідки перенесеного вогнепального (03.06.2024р) осколкового сліпого поранення м`яких тканин нижньої третини правого плеча з наявністю уламка, лікований оперативно (03.06.2024 ПХО вогнепальних ран; 10.06.2024 ексцизійна обробка правого плеча; 07.08.2024 нейроліз променевого нерва праворуч в ділянці нижньої третини плеча), у вигляді зміцнілих шкіряних рубців правого плеча (І90.59), розгинальної контрактури правого ліктьового суглоба (М24:5), післятравматичної невропатії правого променевого, серединного нервів (G56) з розвитком парезу розгиначів правої кисті з больовим синдромом з помірним порушенням функції правої верхньої кінцівки (Т92). Поширений остеохондроз грудного та поперекового відділів хребта, деформуючий спондильоз I (перша) ст., грудний кіфоз-ІІ ст., з больовим синдромом, з помірним порушенням стато-динамічної функції. (М42.1) Початкові прояви хронічної двобічної сенсоневральної приглухуватості (193.3). Пігментний невус кон`юнктиви нижньої повіки правого ока (D31.0). Викривлення носової перетинки з порушенням носового дихання (І34.2). Множинний ускладнений карієс зубів верхньої та нижньої щелепи (К02.9).
В період з 07.11.2024 по 18.11.2024 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні в КНП “ГВВ” ЖОР Центр неврологічної допомоги та психологічної реабілітації учасників АТО, що підтверджується випискою-епікризом із медичної карти стаціонарного хворого №8135, наявною в матеріалах справи.
Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №6042 позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 21.11.2024 по 10.12.2024 року з діагнозом: Наслідки перенесеного вогнепального (03.06.2024р) осколкового сліпого поранення м`яких тканин нижньої третини правого плеча з наявністю уламка, лікований оперативно (03.06.2024 ПХО вогнепальних ран; 10.06.2024 ексцизійна обробка правого плеча; 07.08.2024 нейроліз променевого нерва праворуч в ділянці нижньої третини плеча), у вигляді зміцнілих шкіряних рубців правого плеча (І90.59), розгинальної контрактури правого ліктьового суглоба (М24:5), післятравматичної невропатії правого променевого, серединного нервів (G56) з розвитком парезу розгиначів правої кисті з больовим синдромом з помірним порушенням функції правої верхньої кінцівки (Т92). Поширений остеохондроз грудного та поперекового відділів хребта, деформуючий спондильоз I (перша) ст., грудний кіфоз-ІІ ст., з больовим синдромом, з помірним порушенням стато-динамічної функції. (М42.1) Початкові прояви хронічної двобічної сенсоневральної приглухуватості (193.3). Пігментний невус кон`юнктиви нижньої повіки правого ока (D31.0). Викривлення носової перетинки з порушенням носового дихання (І34.2). Множинний ускладнений карієс зубів верхньої та нижньої щелепи (К02.9).
Відповідно до виписного епікризу, виданого медичним закладом “Оберіг” позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 11.12.2024 по 07.03.2025 року.
Випискою із медичної карти стаціонарного хворого №1275 вбачається, що в період з 07.03.2025 по 13.03.2025 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні. 
В період з 13.03.2025 по 24.03.2025 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні в КНП “ГВВ” ЖОР Центр неврологічної допомоги та психологічної реабілітації учасників АТО, що підтверджується випискою-епікризом із медичної карти стаціонарного хворого №2261, наявною в матеріалах справи.
В період з 25.03.2025 по 11.04.2025 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні в реабілітаційному відділенні в КНП “ГВВ” ЖОР Центр неврологічної допомоги та психологічної реабілітації учасників АТО, що підтверджується випискою-епікризом із медичної карти стаціонарного хворого №2261, наявною в матеріалах справи.
30.06.2025 року позивач звернувся з рапортом до командира військової частини НОМЕР_1 з проханням надати детальний розрахунок сум, що йому були виплачені та виплатити додаткову грошову винагороду за період лікування після отриманого поранення у розмірі 100 000 грн. за періоди з 05 червня 2024 року по 07 червня 2024 року, з 07 червня 2024 року по 09 червня 2024 року, з 10 червня 2024 року по 20 червня 2024 року, з 19 липня 2024 року по 07 серпня 2024 року, з 07 серпня 2024 року по 22 серпня 2024 року, з 22 серпня 2024 року по 10 вересня 2024 року, з 10 вересня 2024 року по 25 вересня 2024 року, з 25 вересня 2024 року по 14 жовтня 2024 року, з 14 жовтня 2024 року по 07 листопада 2024 року, з 07 листопада 2024 року по 18 листопада 2024 року, з 21 листопада 2024 року по 10 грудня 2024 року, з 11 грудня 2024 року по 07 березня 2025 року, з 07 березня 2025 року по 13 березня 2025 року, з 13 березня 2025 року по 24 березня 2025 року, з 25 березня 2025 року по 11 квітня 2025 року. 
Листом від 02.05.2025 року за вих. №1772/424/ ВихЗПІ відповідачем було надано довідку про грошове забезпечення та відрахування №3396 від 29.04.2025 р. 
В матеріалах справи міститься довідка про нарахування та відрахування грошового забезпечення за період з 06/2024 по 03/2025, відповідно до якої з червня 2024 року та до вересня 2024 року отримував Додаткову винагороду відповідно до постанови КМУ №168 від 28.02.2022р., в розмірі 100000 грн., яка повинна виплачуватися військовослужбовцю, який під час захисту Батьківщини отримав тяжке поранення.
В період з жовтня 2024 по березень 2025 року (за період вересень 2024-квітень 2025 року) позивач та отримував додаткову винагороду відповідно до постанови КМУ №168 від 28.02.2022р., в розмірі 100000 грн., яка повинна виплачуватися військовослужбовцю, який під час захисту Батьківщини отримав тяжке поранення.
Суд першої інстанції звернув увагу, що грошове забезпечення позивачу продовжувало виплачуватись, а додаткова винагорода припинила виплачуватись, що підтверджено довідкою про грошове забезпечення від 29.04.2025 №3396, наявною в матеріалах справи. 
Так, позивач почав лікування 05.06.2024, отже, чотири місяці безперервного лікування, в яке входить як стаціонарне лікування, так і відпустки за станом здоров`я, закінчуються 05.10.2024. 
Після 05.10.2024 позивач не отримував жодного висновку військово-лікарської комісії про потребу продовження лікування, а отже у військової частини НОМЕР_1 відсутні правові підстави для продовження виплати додаткової винагороди за час лікування після 05.10.2024, що підтверджено матеріалами справи.
Також суд першої інстанції вважав, що позивачем помилково зазначено, що відповідачем не було нараховано та виплачено додаткової винагороди у збільшеному до 100000 грн на місяць розмірі за період лікування та перебування у відпустці після тяжкого поранення в періоди з червня 2024 року по серпень 2024 року, що підтверджується довідкою про грошове забезпечення та відрахування №3396 від 29.04.2025 р.
З матеріалів справи вбачається безперервне лікування позивача за періоди з 05.06.2024 по 18.11.2024 року та з 21.11.2024 по 11.04.2025 року.
Відповідачем нараховано та виплачено додаткову винагороду в збільшеному до 100000 грн на місяць розмірі за період лікування та перебування у відпустці після тяжкого поранення в періоди з червня 2024 року по серпень 2024 року, що підтверджується довідкою про грошове забезпечення та відрахування №3396 від 29.04.2025 р.
У відзиві відповідач вказує, що було здійснено перерахунок та буде здійснено доплату недоотриманої додаткової винагороди за період 20.09.2024 - 05.10.2024 перебування на стаціонарному лікуванні після поранення отриманого при захисті Батьківщини, буде виплачений згодом.
Крім того, відповідачем здійснено перерахунок недоотриманої додаткової винагороди за період 20.09.2024 - 05.10.2024 перебування на стаціонарному лікуванні після поранення отриманого при захисті Батьківщини.
Суд першої інстанції вважав, що відповідачем не було порушено право позивача на отримання грошового забезпечення за періоди з 05.06.2024 по 20.06.2024, з 19.07.2024 по 05.10.2024, тоді як порушено право позивача на отримання додаткової винагород, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року за періоди перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (травмою), пов`язаним із захистом Батьківщини, в розмірі 100000,00 грн (у розрахунку на місяць) за періоди з 06 жовтня 2024 року по 14 жовтня 2024 року, з 14 жовтня 2024 року по 07 листопада 2024 року, з 07 листопада 2024 року по 18 листопада 2024 року, з 21 листопада 2024 року по 10 грудня 2024 року, з 11 грудня 2024 року по 07 березня 2025 року, з 07 березня 2025 року по 13 березня 2025 року, з 13 березня 2025 року по 24 березня 2025 року, з 25 березня 2025 року по 11 квітня 2025 року.
Тому саме в цій частині судом першої інстанції задоволено позовні вимоги.
Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд визнає висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходить військову службу на особливий період у складі військової частини НОМЕР_1 з 05 червня 2023 року.
Відповідно до довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 13 червня 2024 року №4835 молодший сержант ОСОБА_1 03 червня 2024 року отримав бойове поранення: вогнепальне осколкове сліпе поранення нижньої третини правого плеча з наявністю уламка (видалено).
Медичними документами, наявними в матеріалах справи доводиться, факт перебування позивача на стаціонарному лікуванні в період з 05 червня 2024 року по 07 червня 2024 року, з 07 червня 2024 року по 09 червня 2024 року.
Відповідно до епікризу №4299/747 КНП «Здолбунівська центральна міська лікарня Здолбунівської міської ради Рівненської області «Обласний центр бойової травми та кістково-гнійної хірургії» 10 червня 2024 року позивач переніс ексцизійну обробку правого плеча.
Відповідно до довідок військово-лікарської комісії від 20 червня 2024 року №8090 та від 19 липня 2024 року №4876 позивач потребує відпустки для лікування після поранення на 30 календарних днів (за кожною довідкою).
В подальшому позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 07 серпня 2024 року по 22 серпня 2024 року.
Відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 22 серпня 2024 року №164, позивач потребує відпустки для лікування у зв`язку з травмою на 30 календарних днів за станом здоров`я. 
Після цього позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 10 вересня 2024 року по 25 вересня 2024 року, з 25 вересня 2024 року по 14 жовтня 2024 року, з 14 жовтня 2024 року по 07 листопада 2024 року, з 07 листопада 2024 року по 18 листопада 2024 року, з 21 листопада 2024 року по 10 грудня 2024 року, з 11 грудня 2024 року по 07 березня 2025 року, з 07 березня 2025 року по 13 березня 2025 року, з 13 березня 2025 року по 24 березня 2025 року, з 25 березня 2025 року по 11 квітня 2025 року.
ОСОБА_1 30 червня 2025 року звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 з питання виплати додаткової грошової винагороди за період лікування після отриманого поранення у розмірі? ? 100? 000 грн? ? за періоди з 05 червня 2024 року по 07 червня 2024 року, з 07 червня 2024 року по 09 червня 2024 року, з 10 червня 2024 року по 20 червня 2024 року, з 19 липня 2024 року по 07 серпня 2024 року, з 07 серпня 2024 року по 22 серпня 2024 року, з 22 серпня 2024 року по 10 вересня 2024 року, з 10 вересня 2024 року по 25 вересня 2024 року, з 25 вересня 2024 року по 14 жовтня 2024 року, з 14 жовтня 2024 року по 07 листопада 2024 року, з 07 листопада 2024 року по 18 листопада 2024 року, з 21 листопада 2024 року по 10 грудня 2024 року, з 11 грудня 2024 року по 07 березня 2025 року, з 07 березня 2025 року по 13 березня 2025 року, з 13 березня 2025 року по 24 березня 2025 року, з 25 березня 2025 року по 11 квітня 2025 року. 
Спірним під час апеляційного перегляду справі є питання виплати додаткової грошової винагороди, збільшеної до 100 000 грн, за період з 06 жовтня 2024 року по 14 жовтня 2024 року, з 14 жовтня 2024 року по 07 листопада 2024 року, з 07 листопада 2024 року по 18 листопада 2024 року, з 21 листопада 2024 року по 10 грудня 2024 року, з 11 грудня 2024 року по 07 березня 2025 року, з 07 березня 2025 року по 13 березня 2025 року, з 13 березня 2025 року по 24 березня 2025 року, з 25 березня 2025 року по 11 квітня 2025 року, без наявності висновку військово-лікарської комісії про потребу в довготривалому лікуванні.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Статтею 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-XII) встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022 на території України введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року.
Відповідно до статті 9-2 Закону №2011-ХІІ на період дії воєнного стану (особливого періоду): 
а) військовослужбовцям щомісячно виплачується додаткова винагорода на умовах, у розмірах та в порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України;
б) військовослужбовцям виплачується винагорода за знищене (захоплене) озброєння та військову, бойову (спеціальну, спеціалізовану) техніку противника у розмірах від чотирьох до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України 28 лютого 2022 року ухвалена постанова № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - постанова №168).
Пунктом 1 постанови № 168 в редакції, чинній у спірній період, установлено, що на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. 
Пунктом 1-2 постанови № 168 установлено, що виплата додаткової винагороди та одноразової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які:
у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні (отримують медичну та/або реабілітаційну допомогу у сфері охорони здоров`я в стаціонарних умовах) в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Пунктом 1-2 постанови № 168 у редакції, що застосовується 25 серпня 2024 року, установлено, що виплата додаткової винагороди та одноразової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які:
у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні (отримують медичну та/або реабілітаційну допомогу у сфері охорони здоров`я в стаціонарних умовах) в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затверджено наказом Міністерства оборони України від 07 червня 20218 року № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197 (далі - Порядок № 260).
Особливості виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану врегульовано розділом XXXIV Порядку № 260.
Пунктом 11 розділу XXXIV Порядку № 260 передбачено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень також включаються військовослужбовці, які, зокрема, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні (отримують медичну та/або реабілітаційну допомогу у сфері охорони здоров`я в стаціонарних умовах) в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії,- за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.
Відповідно до пункту 12 розділу XXXIV Порядку № 260 підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.
Військово-лікарськими (лікарсько-експертними) комісіями закладів охорони здоров`я (установ) під час надання рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікарняному закладі охорони здоров`я (у тому числі закордонному) одночасно надаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100000 гривень за час цієї відпустки (пункт 13 розділу XXXIV Порядку № 260).
Згідно з пунктом 9 розділу XXXIV Порядку № 260 виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини; керівника органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин.
Відтак, для виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України у розмірі, збільшеному до 100000 грн, у зв`язку з пораненням обов`язковим є встановлення таких обставин, як: отримання травми, пов`язаної із захистом Батьківщини; перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого; наявність довідки про отримання травми із зазначенням інформації про травму (дату отримання, вид, характер і локацію травми), яка вносяться на підставі медичного висновку спеціаліста; наказ командира військової частини щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100000 грн на підставі довідки про отримання травми.
Разом з тим, постановою №168 встановлено лише дві обов`язкові умови для виплати збільшеної до 100000,00 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва) із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення. 
Наявними в матеріалах справи медичними документами підтверджено, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні у період з 06 жовтня 2024 року по 14 жовтня 2024 року, з 14 жовтня 2024 року по 07 листопада 2024 року, з 07 листопада 2024 року по 18 листопада 2024 року, з 21 листопада 2024 року по 10 грудня 2024 року, з 11 грудня 2024 року по 07 березня 2025 року, з 07 березня 2025 року по 13 березня 2025 року, з 13 березня 2025 року по 24 березня 2025 року, з 25 березня 2025 року по 11 квітня 2025 року.
Основним доводом апелянта є неможливість виплати позивачу додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн, у періоді перебування на стаціонарному лікуванні понад чотири місяці без висновку військово-лікарської комісії про потребу в довготривалому лікуванні. 
Дійсно, частиною одинадцятою статті 10-1 Закону №2011-ХІІ установлено, що військовослужбовцю на підставі висновку військово-лікарської комісії надається відпустка для лікування у зв`язку з хворобою або відпустка для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва). Відпустка надається без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення не може перевищувати 12 місяців поспіль. Огляд військово-лікарською комісією для вирішення питання про потребу у тривалому лікуванні проводиться не пізніше ніж через чотири місяці від початку лікування. Якщо відповідно до медичних документів закладу охорони здоров`я іноземної держави, до якого військовослужбовця направлено в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, хвороба або поранення (контузія, травма або каліцтво) військовослужбовця перешкоджає йому прибути до військово-лікарської комісії для проведення огляду з метою визначення потреби у тривалому лікуванні, такий огляд проводиться дистанційно в порядку, встановленому Міністерством оборони України. Висновок військово-лікарської комісії про потребу у тривалому лікуванні є підставою для продовження часу перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення на строк, визначений у такому висновку.
Не пізніше закінчення встановленого абзацом першим цього пункту строку безперервного перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) військовослужбовець підлягає огляду військово-лікарською комісією для вирішення питання про його придатність до військової служби.
Після закінчення встановленого абзацом першим цього пункту строку безперервного перебування на лікуванні у закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) військовослужбовець підлягає огляду військово-лікарською комісією для вирішення питання про придатність його до військової служби.
Після видання наказу про звільнення військовослужбовця з військової служби відпустка для лікування у зв`язку з хворобою або відпустка для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) не надається.
Крім того, пунктом 9 розділу І Порядку №260 передбачено, що грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва)) (далі - відпустка для лікування у зв`язку з хворобою), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).
Грошове забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах виплачується на підставі висновку військово-лікарської комісії, рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах та відповідно до вимог чинного законодавства.
Разом з тим, суд зауважує, що розділ XXXIV Порядку № 260, який установлює особливості виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану, а також власне постанова № 168 не містять жодних умов щодо виплати додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн, за період перебування на стаціонарному лікуванні у разі довгострокового лікування (понад чотири місяці), зокрема, не містять вимог про виплату додаткової винагороди у випадку довгострокового лікування у разі наявності висновку військово-лікарської комісії.
Крім того, суд враховує, що довідкою військової частини НОМЕР_1 №3396 від 29 квітня 2025 року доводиться, що позивачу виплачувалось грошове забезпечення за весь період перебування на лікуванні, тоді як виплата додаткової винагороди не здійснювалась.
Підсумовуючи викладене, суд погоджує висновок суду першої інстанції про протиправність не нарахування та невиплату позивачу додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн, за період перебування на стаціонарному лікуванні за період з 06 жовтня 2024 року по 14 жовтня 2024 року, з 14 жовтня 2024 року по 07 листопада 2024 року, з 07 листопада 2024 року по 18 листопада 2024 року, з 21 листопада 2024 року по 10 грудня 2024 року, з 11 грудня 2024 року по 07 березня 2025 року, з 07 березня 2025 року по 13 березня 2025 року, з 13 березня 2025 року по 24 березня 2025 року, з 25 березня 2025 року по 11 квітня 2025 року.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Оскільки ця справа є справою незначної складності у розумінні частини шостої статті 12 КАС України, розглянута за правилами спрощеного позовного провадження та не відноситься до справ, які відповідно до КАС України розглядаються за правилами загального позовного провадження, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом.
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2025 року в справі № 160/19834/25 залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2025 року в справі № 160/19834/25 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати ухвалення 08 квітня 2026 року та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.
Повне судове рішення складено 08 квітня 2026 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва 

суддя В.Є. Чередниченко 

суддя С.М. Іванов