ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Львів
12 березня 2026 року	справа № 380/24455/25	

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кондратюк Ю.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Інституту кібернетики імені В.М. Глушкова Національної Академії наук України, про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії, -
У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – відповідач 1), Військової частини НОМЕР_1 (далі – відповідач 2), Військової частини НОМЕР_2 (далі – відповідач 3), у якому просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 ;
- визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 про зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини та на усі види забезпечення;
- визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_2 про зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини та на усі види забезпечення;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 звільнити ОСОБА_1 від проходження військової служби.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на момент винесення наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 про мобілізацію, позивач відповідно до вимог п. 2 ч. 3 статті 23 Закону №3543-XII мав право на відстрочку від призову на військову службу. Проте йому не надано можливості для реалізації цього права, а тому позивач не підлягав призову на військову службу під час мобілізації. Звертає увагу суду, що відповідачем не було вжито належних заходів щодо з`ясування та перевірки таких обставин.
Звертає увагу суду, що у спірних правовідносинах порушення прав позивача відбулося внаслідок прийняття протиправного наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 про призов на військову службу під час мобілізації. 
Водночас, зарахування позивача до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 , а з 11.12.2025 до Військової частини НОМЕР_2 є похідними від протиправного наказу про мобілізацію, а отже наказ командира Військової частини НОМЕР_1 та наказ командира Військової частини НОМЕР_2 про зарахування позивача до списків особового складу військової частини та на усі види забезпечення також порушують права позивача, а тому, за таких обставин, слід визнати протиправними зазначені накази Відповідача – 2, Відповідача - 3 та зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 звільнити позивача від проходження військової служби.
Ухвалою судді від 19.12.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Залучено до участі в справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Інститут кібернетики імені В.М. Глушкова Національної Академії наук України (далі – третя особа).
31.12.2025 від третьої особи надійшли пояснення, до яких долучено Довідку, видану ОСОБА_1 в тому, що він дійсно працює в Інституті кібернетики імені В.М.Глушкова НАН України за основним місцем роботи на посаді старшого наукового співробітника (науковий ступінь – д.ф.-м.н) з 01 грудня 2014 року по теперішній час (робота постійна).
Виходячи з вищезазначеного, ОСОБА_1 має право на відстрочку.
Ухвалою суду від 23.02.2026 витребувано належним чином завірені та належної якості докази. Строк розгляду адміністративної справи № 380/24455/25 продовжено на 15 днів із дня отримання відповідачем копії цієї ухвали.
02.03.2026 від відповідача 1 надійшли відповідні докази на виконання ухвали суду від 23.02.2026.
03.03.2026 від відповідача 1 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить у задоволенні позовних вимог відмовити, з таких підстав.
Щодо наданих пояснень Інституту кібернетики імені В.М. Глушкова Національної академії наук України, які надійшли на адресу суду, ОСОБА_1 має право на відстрочку, однак Позивач із заявою про отримання відстрочки під час мобілізації до ІНФОРМАЦІЯ_2 не звертався, та в ході перевірки військово-облікових документів посадовим особам ІНФОРМАЦІЯ_1 в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - підсистема "Оберіг") позивач правом на відстрочку не володів.
Більше того в позовній заяві позивач не наводить підстави та мотиви оскарження наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 17.11.2025 року №4830 в частині що стосується, не вказує порушені норми права та не додає жодних доказів такого порушення.
Відповідно до п.2 поіменного списку резервістів, які призванні на військову службу по мобілізації від 17.11.2025 солдат ОСОБА_1 направлений до військової частини НОМЕР_1 для проходження військової служби.
У відповідності до списків військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_1 , призваних до військової частина НОМЕР_1 від 17.11.2025 №25012 солдат ОСОБА_1 прибув до військової частини НОМЕР_1 .
Отже, з дня зарахування до списків особового складу військової частини військовозобов`язаний набуває статусу військовослужбовця.
Крім того, у позовній заяві позивач визначив спосіб захисту свого права шляхом щодо незаконного призову та видачі наказу про мобілізацію ІНФОРМАЦІЯ_3 , та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 щодо зарахування позивача до списків особового складу військової частини та на усі види забезпечення, а також скасування наказу командира військової частини НОМЕР_2 щодо зарахування позивача до списків особового складу військової частини та на усі види забезпечення, прийняти рішення про звільнення від проходження військової служби ОСОБА_1 .
Таким чином, твердження позивача про протиправні дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо призову на військову службу під час мобілізації 17.11.2025 солдата ОСОБА_1 не підтверджено належними та допустимими доказами.
З урахуванням викладеного слід дійти висновку, що відповідачем жодним чином не порушено права позивача, а тому й позовні вимоги в частині, що стосується є безпідставними, та такими, що не можуть бути задоволенні, а рішення суду щодо їх задоволення суперечитимуть чинному законодавству.
09.03.2026 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій додатково обґрунтовує підставність позовних вимог.
Звертає увагу суду, що згідно листа № 41/294-5 від 13.02.2026 Національної академії наук України, адресованого Міністру оборони України, повідомлено про те, що позивач задіяний у виконанні державної науково – дослідної роботи оборонного значення, а тому наказ про його мобілізацію прийнятий з порушенням норм чинного мобілізаційного законодавства України.
Таким чином, ІНФОРМАЦІЯ_3 мобілізував позивача, який не перебував у нього на військовому обліку, проігнорував наявні у позивача документи, які підтверджували право на відстрочку і фактично унеможливлювали здійснення призову на військову службу за мобілізацією під час дії воєнного стану. Зазначені дії прямо порушують п. 2 ч. 3 ст. 23 Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
10.03.2026 від позивача надійшла відповідь на відзив від Відповідача 1, в якій додатвого обґрунтовує підставність позовних вимог.
Зокрема зазначає, що у ТЦК та СП знали про його місце роботи в Інституті кібернетики імені В.М. Глушкова НАН України. Це доводить запис у виготовленому в ІНФОРМАЦІЯ_4 військовому квитку, де зазначено "основна цивільна спеціальність кібернетика".
Отже, відповідач 1 знав про право позивача відстрочку, проте відмовився отримувати від позивача документи, які підтверджують право на відстрочку. 
З приводу проходження служби в військовій частині НОМЕР_2 звертає увагу суду, що направлення туди було незаконне, оскільки рішенням ВЛК позивач був визнаний придатним до військової служби в військовій частині забезпечення, ТЦК, а військова частина НОМЕР_3 - бойова військова частина, 29-та окрема важка механізована бригада. 
Додатково зазначає, що статтею 23 Закону №3543-ХII унормовано, що призову на військову службу під час мобілізації на особливий період не підлягають наукові та науково-педагогічні працівники закладів вищої та фахової передвищої освіти, наукових установ та організацій. Цей закон був прийнятий для збереження наукового потенціалу країни.
Ухвалою суду від 11.03.2026 заяву ІНФОРМАЦІЯ_1 про поновлення процесуального строку, - задоволено.
Відповідачі 2 та 3 відзиву на позов у встановлений строк не подали. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 6 ст. 162 КАС України).
З`ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 перебував на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 , в подальшому був знятий з військового обліку 07.12.2017, що підтверджується інформацією з тимчасового посвідчення № НОМЕР_4 (а.с. 15).
Згідно довідки № 284 від 10.11.2025, виданої Інститутом кібернетики імені В.М. Глушкова Національної академії наук України, Позивач працює в даній установі на посаді старшого наукового співробітника з 1 грудня 2014 року, науковий ступінь – д.ф. – м.н (а.с. 19).
Згідно довідки № 298 від 18.11.2025, виданої Інститутом кібернетики імені В.М. Глушкова Національної академії наук України, Позивач працює в даній установі на посаді старшого наукового співробітника з 1 грудня 2014 року, науковий ступінь – д.ф. – м.н. Робота постійна, з повним робочим днем на 1.0 ставки.
Відповідно до Військового квитка Серії НОМЕР_5 від 16.11.2025 позивача у листопаді 2025 року взято на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Відповідно до Довідки військово-лікарської комісії №2025-1116-1338-5188-3 від 16.11.2025 ОСОБА_1 визнано придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.
Згідно Наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 17.11.2025 №4830 солдат ОСОБА_1 , відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №65/2022 «Про загальну мобілізацію», призваний ІНФОРМАЦІЯ_7 та відправлений у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 .
Не погоджуючись з наведеним позивач звернувся до суду з цим позовом.
Змістом спірних правовідносин є питання законності призову позивача на військову службу під час мобілізації.
До вказаних правовідносин суд застосовує такі положення законодавства та робить висновки по суті спору.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Відповідно до ст.65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Указом Президента України від 24.02.2022 за №64/2022 «Про введення воєнного стану», затвердженим Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022, який неодноразово продовжувався Указами Президента України та триває станом на час розгляду даної справи.
Крім того, Указом Президента України від 24.02.2022 № 65/2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженим Законом України № 2105-IX від 03.03.2022, оголошено та постановлено провести загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва. Строк проведення загальної мобілізації неодноразово продовжувався та триває станом на час розгляду даної справи.
Приписами ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.12.2015 за №389-VIII (далі по тексту - Закон №389-VIII) воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює та визначає Закон України від 25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 за №2232-XII (далі по тексту - Закон №2232-XII).
Частинами 1-3 ст. 1 Закону № 2232-ХІІ визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Військовий обов`язок включає підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Відповідно до ч.ч.2, 4 ст.2 Закону №2232-ХІІ, проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту та Національної гвардії України.
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.37 Закону №2232-ХІІ взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідних підрозділах розвідувальних органів України підлягають громадяни України підлягають, крім іншого, військовозобов`язані, які прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання.
За приписами ч.1 ст.39 Закону №2232-ХІІ призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації, незалежно від місця їх перебування на військовому обліку.
Згідно з абз. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 за №3543-XII (далі по тексту - Закон №3543-XII) мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Частиною 2 ст. 4 Закону №3543-XII встановлено, що загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.
Згідно з абз.1 ч.1 ст.22 Закону №3543-XII громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.
Частина 5 ст.22 Закону № 3543-XII передбачає, що призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Поряд з цим, статтею 23 Закону №3543-ХІІ передбачені підстави відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 23 Закону №3543-ХІІ призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають наукові і науково-педагогічні працівники закладів вищої та фахової передвищої освіти, наукових установ та організацій, які мають науковий ступінь, і педагогічні працівники закладів фахової передвищої освіти, професійної освіти, закладів загальної середньої освіти, за умови що вони працюють відповідно у закладах вищої чи фахової передвищої освіти, наукових установах та організаціях, закладах професійної чи загальної середньої освіти за основним місцем роботи не менш як на 0,75 ставки.
Згідно з ч.7 ст.23 Закону №3543-ХІІ перевірка підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки.
Статтею 24 Закону №2232-XII унормований порядок початку, призупинення і закінчення проходження військової служби.
Відповідно до пункту 4 частини 1 та частини 3 статті 24 Закону №2232-XII початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідних підрозділів розвідувальних органів України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.
Закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Відповідно до пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154 (далі по тексту - Положення №154), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
За змістом приписів п.9 Положення №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, зокрема:
ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб;
оформлюють та видають військово-облікові документи призовникам, військовозобов`язаним та резервістам;
розглядають звернення військовослужбовців, працівників та членів їх сімей, а також громадян з питань, що належать до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а також ведуть прийом громадян, які звертаються із зазначених питань, видають необхідні довідки та інші документи.
Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлюватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на одну з вищезазначених відстрочок. Порядок оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за допомогою цього реєстру визначається Кабінетом Міністрів України (частини 8 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»).
Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560, затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, який серед іншого визначає процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення (далі по тексту - Порядок №560).
Пунктом 3 Порядку №560 передбачено, що призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період проводиться незалежно від місця їх перебування на військовому обліку.
Відповідно до п.25 Порядку №560 громадяни чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі) та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Держприкордонслужби у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.
Відповідно до п.81 Порядку №560 призов громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період оформляється наказом керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, командира військової частини, керівника розвідувального органу або визначеного ним керівника відповідного підрозділу, Голови СБУ, його заступників чи керівника підрозділу, органу, закладу, установи СБУ.
Пунктом 58 Порядку №560 визначено, що за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (військовозобов`язані СБУ чи розвідувальних органів - голові Комісії в Центральному управлінні або регіональному органі СБУ чи відповідному розвідувальному органі) за місцем перебування на військовому обліку заяву за формою згідно з додатком 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5.
Під час подання заяви військовозобов`язаний пред`являє військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі). Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації в день її подання.
Як встановлено судом, відповідно до Довідки військово-лікарської комісії №2025-1116-1338-5188-3 від 16.11.2025 ОСОБА_1 визнано придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.
Згідно з Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 17.11.2025 №4830 солдат ОСОБА_1 , відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №65/2022 «Про загальну мобілізацію», призваний ІНФОРМАЦІЯ_7 та відправлений у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 .
Позивач та представник позивача зазначає, що наказ про призов позивача на військову службу є протиправним, оскільки останній має право на відстрочку відповідно до ст. 23 Закону №3543-XII.
Разом з тим, суд зазначає, що доказів звернення позивача із заявою про надання відстрочки сторонами не надано.
У цьому контексті суд враховує висновки Верховного Суду у постанові від 11.04.2024 у справі №520/7954/22, відповідно до яких право на відстрочку від призову на військову службу повинно бути реалізоване військовозобов`язаним шляхом вчинення ним активних дій та оформлення його у відповідний спосіб уповноваженим органом, зокрема, районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки. При цьому реалізація такого права може бути здійснена лише до моменту набуття ним статусу військовослужбовця.
Отже, право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації кореспондується з необхідністю військовозобов`язаного оформити (реалізувати) таке право через уповноважений орган, зокрема, районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки.
В межах заявлених підстав та предмета позову, суд зазначає, що позивач не реалізував своє право на відстрочку, що і стало підставою для прийняття спірного наказу про призов позивача на військову службу. Доказів наявності бронювання або віднесення позивача до посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5 до Порядку №560 суду не надано.
Отже, за відсутності відомостей про надання позивачу відстрочки від призову на військову службу, відповідач 1 приймаючи спірний наказ в частині призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 , діяв правомірно.
З огляду на викладене, відсутні підстави для визнання протиправним та скасування Наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 17.11.2025 №4830.
Враховуючи, що позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_1 про зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини та на усі види забезпечення та наказу командира Військової частини НОМЕР_2 про зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини та на усі види забезпечення; зобов`язання Військову частину НОМЕР_2 звільнити ОСОБА_1 від проходження військової служби є похідними, та їх задоволення залежить від задоволення основної позовної вимоги, отже, у задоволенні цих позовних вимог суд також відмовляє.
У цьому контексті суд звертає увагу, що відповідно до постанови Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 05.02.2025 у справі № 160/2592/23 процедура призову на військову службу під час мобілізації є незворотною, тобто такою, що вже відбулася, а визнання процедури призову противоправною не спричинює відновлення становища особи, призваної на військову службу.
У процесі розгляду справи суд не встановив інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору. А решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Суд дійшов висновку, що поведінка відповідачів у спірних правовідносинах відповідає визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям, тому у задоволенні позову потрібно відмовити.
Надавши оцінку усім доказам в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.
Зважаючи на висновок суду про відмову в задоволенні позову, а також ураховуючи положення ст. 139 КАС України, судові витрати понесені позивачем стягненню з відповідача не підлягають.
Керуючись ст.ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 293, 295 КАС України, суд, -
У Х В А Л И В:
1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Інституту кібернетики імені В.М. Глушкова Національної Академії наук України, про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії - відмовити.
2. Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Інформація про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_6 ).
Відповідач 1: ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_7 ).
Відповідач 2: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ; ЄДРПОУ НОМЕР_8 ).
Відповідач 3: Військова частина НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ; ЄДРПОУ НОМЕР_8 ).
Третя особа: Інститут кібернетики імені В.М. Глушкова Національної Академії наук України (03187, проспект Академіка Глушкова, буд. 40, м. Київ; ЄДРПОУ 05417176).

Повне рішення суду складено 12.03.2026.

  Суддя	  Кондратюк Юлія Степанівна