ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2026 року
м. Київ
справа № 755/18292/23
провадження № 51-2855км25
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:
головуючого	ОСОБА_1 ,	
суддів	ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,	
за участю: секретаря судового засідання захисника: прокурора	 ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції), ОСОБА_6 , 	
розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу засудженого 
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краснограда Харківської області, жителя м. Києва,
на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 20 листопада 2024 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 28 квітня 2025 року.
Оскаржені судові рішення

1. Оскарженим вироком ОСОБА_7 засуджено за частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України (КК) до покарання у виді позбавлення на строк 7 років 6 місяців.
2. Суд визнав доведеним, що 21 червня 2023 року приблизно о 23:50 біля будинку на пр-ті Романа Шухевича, 24-Б в м. Києві засуджений та інша особа завдали ОСОБА_8 кулаками удари та тулуб потерпілого, після чого засуджений молотком наніс потерпілому три удари в спину та один удар у лоб, від чого той втратив свідомість.
3. Цими діями потерпілому було спричинено тілесних ушкоджень різного ступеню тяжкості, у тому числі й тяжких.
4. Апеляційний суд, оскарженою ухвалою залишив вирок без змін.
Вимоги і доводи касаційних скарг 

5. Засуджений, посилаючись на пункти 1 та 2 частини 1 статті 438 Кримінального процесуального кодексу України (КПК), просить змінити оскаржені рішення, перекваліфікувати його дії на частину 1 статті 121 КК призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі та на підставі статті 75 КК звільнити від відбування покарання з випробуванням.
6. Він стверджує, що тілесні ушкодження потерпілому він заподіяв самостійно, тому суди обох інстанцій безпідставно дійшли висновку, що злочин вчинено групою осіб. В обґрунтування своєї позиції зазначає:
- показання потерпілого в суді та на слідчому експерименті свідчать про те, що тілесні ушкодження виникли виключно від дій засудженого; 
- експертом встановлено, що тяжкі тілесні ушкодження утворилися від ударів молотком, який був тільки у нього. 
7. На думку засудженого, безпідставна відмова суду в об`єднанні його справи зі справою щодо спільника ускладнила судовий розгляд і порушила його право на захист. 
8. Також він вважає, що апеляційний суд не усунув порушень допущених судом першої інстанції, не забезпечив його участі розгляді у розгляді апеляційної скарги, що позбавило можливості висловити свою позицію і постановив рішення, яке не відповідає вимогам КПК.
Позиції учасників касаційного розгляду

9. Захисник підтримав касаційну скаргу, а прокурор просила відмовити у її задоволенні.
10. Іншим учасникам кримінального провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце касаційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду касаційної інстанції не надходило. 
Оцінка Суду

11. Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені у скарзі доводи, Суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.
12. Відповідно до статті 433 КПК Суд не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржених судових рішеннях, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
13. Водночас Суд зобов`язаний в межах доводів скарги перевірити чи були додержані судами попередніх інстанцій процесуальні норми, що регулюють розгляд судами обвинувачення, у тому числі положення, що стосуються оцінки доказів з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупності доказів - їх достатності для висновків суду[1].
14. Засуджений не заперечує кількість, тяжкість тілесних ушкоджень та механізм їх спричинення потерпілому, встановлених судами, однак стверджує, що спричинив тяжкі тілесні ушкодження потерпілому самостійно, і його спільник жодних дій щодо потерпілого не вчиняв.
15. Злочин визнається вчиненим групою осіб, якщо його спільно вчинили два або більше виконавців без попередньої змови. У цих випадках діяльність одного виконавця приєднується до діяльності іншого в процесі вчинення злочину, а змова про скоєння злочину відбувається не до початку, а в ході вчинення правопорушення, розпочатого хоча б одним з виконавців.
16. Доводи сторони захисту зводяться до того, що покладені в основу обвинувального вироку показання потерпілого і свідків є неповними і суперечливими в частині послідовності нанесення ударів та взаємного розташування учасників конфлікту. Суд нагадує, що відповідно до статті 433 КПК вирішення питання достовірності доказів і їх достатності для встановлення факту, на доведення якого вони надані, є перш за все задачею судів попередніх інстанцій.
17. Потерпілий та свідок ОСОБА_9 були допитані в суді першої інстанції. Їх показання як на досудовому розслідуванні, так і під час судового розгляду про активну участь у побитті потерпілого двох осіб були послідовними та по суті незмінними. Сторона захисту не була обмежена у можливості піддати їх перехресному допиту.
18. Вони послідовно стверджували, що потерпілого били двоє чоловіків, у тому числі й засуджений. В процесі побиття засуджений використав молоток, який заздалегідь взяв на балконі будинку та який був при ньому, коли вони зі спільником спускалися у двір. Як пояснила свідок ОСОБА_9 , в один з моментів побиття засуджений «почав махати молотком та разом зі спільником бити кулаками та ногами, приблизно 3-4 рази лежачого потерпілого». Таким чином, наявність у засудженого молотка була очевидна для його спільника, а враховуючи обстановку на місці події, намір його використати під час бійки також був зрозумілим. 
19. За висновком судів, певна неузгодженість в показаннях потерпілого та свідків є неістотною і у будь-якому разі не спростовує участь двох осіб у побитті потерпілого.
20. Тому суди ґрунтували свій висновок про співучасть засудженого та його спільника у злочині на показаннях потерпілого і свідків, які були безпосередніми учасниками та очевидцями події. 
21. За таких обставин у Суду немає підстав ставити під сумнів висновки судів попередніх інстанцій, що можливе використання молотка засудженим охоплювалося умислом, у тому числі його спільника, а тому злочин був вчинений групою осіб.
22. Та обставина, що відповідно висновку експертизи тяжке тілесне ушкодження було заподіяно молотком, який був у засудженого, не спростовує висновків суду про вчинення злочину групою осіб. 
23. Отже, суд першої інстанції в ході змагальної процедури з`ясував усі передбачені статтею 91 КПК обставини, що належать до предмета доказування, і обґрунтовано визнав отримані докази достатніми для доведення події злочину та винуватості засудженого. 
24. Встановлені судом фактичні обставини кримінального правопорушення отримали правильну правову кваліфікацію за частиною 2 статті 121 КК. 
25. Суд не вважає істотним порушенням кримінального процесуального закону відмову суду об`єднати кримінальні провадження щодо засудженого та іншої особи. 
26. За змістом частини 1 статті 334, частини 1 статті 217 КПК матеріали кримінального провадження щодо декількох осіб, підозрюваних у вчиненні одного кримінального правопорушення можуть бути об`єднані в одному провадженні у разі необхідності. Тобто ухвалення такого рішення є правом, а не безумовним обов`язком суду. 
27. У цьому провадженні суд не знайшов підстав для об`єднання кримінальних проваджень в одне, адже це ускладнило б судовий розгляд і призвело б до порушення розумних строків розгляду.
28. У касаційній скарзі не зазначено, яким чином окремий розгляд справи щодо засудженого вплинув на законність і обґрунтованість обвинувального вироку.
29. Апеляційний суд провів розгляд відповідно до вимог кримінального процесуального закону і погодився з висновками суду першої інстанції, надавши вмотивовані відповіді на доводи апеляційних скарг сторони захисту. Його ухвала відповідає вимогам статті 419 КПК.
30. Суд не вважає достатньою підставою для скасування ухвали апеляційного суду те, що апеляційний розгляд відбувся без участі обвинуваченого. 
31. За змістом частини 4 статті 401 КПК обвинувачений, який утримується під вартою підлягає обов`язковому виклику в судове засідання для участі в апеляційному розгляді у разі, якщо про це надійшло його клопотання.
32. Неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття, не перешкоджає розгляду справи в суді апеляційної інстанції (частина 4 статті 405 КПК).
33.Апеляційний розгляд призначався на 07 квітня, але був перенесений на 28 квітня 2025 року у зв`язку з перебуванням члена колегії у відпустці. В обох випадках засуджений, який перебував під вартою, був завчасно повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується відповідними розписками (т. 4, а.с. 88 та 94), однак клопотань щодо бажання брати участь у судовому засіданні особисто чи дистанційно він не заявляв.
34. З огляду на те, що в апеляційній скарзі не ставилось питання про погіршення становища обвинуваченого, апеляційний суд, переконавшись у належному повідомленні та відсутності будь-яких клопотань від нього, визнав за можливе провести розгляд справи за його відсутності. При цьому захисник в судовому засіданні не висловив заперечень щодо розгляду провадження за відсутності обвинуваченого.
35. За таких обставин Суд вважає, що засуджений за власною волею не скористався можливостю висловити свою позицію в суді, що неперешкодило апеляційному суду постановити законне та обґрунтоване рішення, а тому відхиляє цей довід скарги.
36. Призначене засудженому покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК за своїм видом і розміром, є необхідним та достатнім для його виправлення й попередження вчинення ним нових злочинів.
37. Таким чином, у ході розгляду кримінального провадження Судом не встановлено істотних порушень норм матеріального та процесуального права, які дають підстави для скасування або зміни оскаржених судових рішень, а тому Суд вважає, що касаційну скаргу сторони захисту слід залишити без задоволення.
З огляду на викладене, керуючись статтями 433, 436, 441, 442 КПК, Суд 
ухвалив:
Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 20 листопада 2024 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 28 квітня 2025 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого - без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає. 
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 

[1] Постанови Суду від 4 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к, https://reyestr.court.gov.ua/Review/75286445, від 20 лютого 2020 року у справі № 360/2303/17, https://reyestr.court.gov.ua/Review/87857789, від 09 вересня 2020 року у справі № 658/1281/18, https://reyestr.court.gov.ua/Review/91555076;