Справа № 344/19400/25
Провадження № 2-о/344/89/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 березня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої Кіндратишин Л.Р.,
за участю:секретаря судового засідання Комуніцької Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи : виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу,
ВСТАНОВИВ:
29.10.2025 заявник звернулася до суду із заявою, в якій просить з у рахуванням уточнених вимог від 12.02.2026: встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 01.11.2014 по ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування вимог, зокрема зазначено, що між нею та ОСОБА_2 27.10.2010 було зареєстровано шлюб, який після сімейної сварки такий розірвано 23.09.2014. При цьому, вони з чоловіком в подальшому примирилися та стали проживати однією сім`єю, але шлюб між ними не був зареєстрований, оскільки не вбачали в цьому потреби.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 через загострення проблем із здоров`ям помер. Оскільки вона з ОСОБА_2 офіційно у зареєстрованому шлюбу не перебувала, виникла необхідність у встановлені факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу для змоги реалізувати соціально - економічні права, зокрема пов`язані з отриманням спадщини. За довгий час проживання із ОСОБА_2 ( близько 15 років) , між ними склались та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю : вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, займалися благоустроєм дому, разом купували предмети домашнього побути, проводили час відпочинку та сімейні свята. Крім цього, піклувались одне про одного, мали спільний побут, бюджет, витрати. 
Під час, лікування ОСОБА_2 , заявниця завжди була поруч і надавала йому як моральну, так і матеріальну підтримку. Після смерті ОСОБА_2 займалась його похованням. 
03.11.2025 - у справі відкрито провадження. 
14.01.2026- ухвалою суду витребувано докази - відомості щодо спадкової справи.
12.01.2026- подано заяву про уточнення позовних вимог. 
25.02.2026- приватним нотаріусом Шпаргало О.В. на виконання ухвали суду надано копію спадкової справи. 
27.02.2026- ухвалою суду витребувано відомості щодо актових записів про народження.
18.03.2026- на виконання ухвали суду надано відповідь.
У судовому засіданні заявниця та її представник - адвокат Синишин П.С. заявлені вимоги підтримали та дали пояснення, які по суті та змісту відповідають викладеному у заяві. Заявниця додала, що сварка, яка зумовила розірвання їхнього шлюбу була пов`язана із фінансовими труднощами. Її чоловік почував себе некомфортно, так як мав менший дохід, аніж вона. Однак, в подальшому вони залагодили такі суперечки, і з листопада 2014 року постійно проживали разом як сім`я. Дітей у них не було, як і інших осіб які б могли претендувати на спадкове майно. 
Представник заінтересованої особи повторно у судове засідання не з`явився, причин своєї неявки суду не повідомила, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. 
Вислухавши пояснення сторони заявника, дослідивши матеріали справи, вислухавши покази свідків, суд дійшов наступного висновку : 
Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та іншої мети - ні.
Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина 1 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України).
Так, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Особливості розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визначені главою 6 розділу ІV (статті 315 - 319) Цивільного процесуального кодексу України.
Частиною 1 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України передбачений перелік фактів, які підлягають встановленню в порядку окремого провадження.
Так, суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема проживання однією сім`єю чоловіка та жінка без шлюбу (пункт 5 частини 1 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України).
При розгляді заяви ОСОБА_1 суд також виходить з положень частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України, яка визначає, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Положеннями статті 1 Сімейного кодексу України визначаються засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів.
За приписами частин 2 та 4 статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
З аналізу положень статті 4 Сімейного кодексу України слід дійти висновку, що сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Про ознаки проживання однією сім`єю висловився і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 03 червня 1999 року № 5-рп/99, в якому зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт та інше.
У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 Сімейного кодексу України).
Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно врахувати ознаки, визначенні у понятті домогосподарства, закріпленому у статті 1 Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2058-ІІІ «Про Всеукраїнський перепис населення» згідно якої домогосподарство - сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.
Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні подружжю. Таким чином, предметом доказування у справах про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Критеріями, за якими майну може бути надано статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, відповідно до якої йому може бути надано правовий статус спільної власності подружжя. Вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки.
Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі № 686/15993/21, від 09 листопада 2022 року у справі № 753/10315/19, від 16 листопада 2022 року у справі № 199/3941/20.
Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у рішенні від 13 липня 2000 року у справі «Ельсхольц проти Німеччини» (зава № 25735/94) Суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом».
Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.
Згідно із копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, виданого 27.07.2010, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрували шлюб 27.07.2010, актовий запис №997 ( а.с. 18).
Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції серії НОМЕР_2 , виданого 23.09.2014 шлюб між вказаними особами розірвано 23.09.2014 ( а.с. 19).
Згідно із копією свідоцтва про смерть, виданого Департаментом адміністративних послуг ( Центр надання адміністративних послуг м. Івано-Франківська) Івано-Франківської міської ради від 20.05.2025, серії НОМЕР_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у м. Івано-Франківськ, про що зроблено актовий запис №965 ( а.с. 20).
Відповідно до довідки №819 від 25.06.2026, виданої Центром надання адміністративних послуг АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_1 , з 11.02.2008, та ОСОБА_2 з 17.03.2009 по 20.05.2025 ( а.с. 11). 
Свідоцтво про поховання ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , видано ОСОБА_1 , як і свідоцтво про смерть ( а.с. 21, 22).
Спільних дітей у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 немає.
Разом з тим, згідно із копією спадкової справи №20/2025, що зареєстрована у спадковому реєстрі №74274719, інших спадкоємців після смерті ОСОБА_2 , окрім ОСОБА_1 не встановлено. Покійний перебував у зареєстрованих шлюбах, останній з таких було розірвано 30.06.1992. Діти ОСОБА_2 , відомості про яких містяться згідно із витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження : ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , померла, актовий запис про смерть № 32 від 06.07.1983, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , помер, актовий запис про смерть 03.04.1989 за №6.
Відповідно до заповіту, що посвідчений приватним нотаріусом Шпаргало О.В. Івано-Франківського нотаріального округу 22.09.2014, р. № 1679 ОСОБА_2 все своє майно заповів ОСОБА_1 ( а.с. 92).
Згідно із копіями квитанцій до платіжної інструкцій про переказ готівки за період 2025 року, ОСОБА_1 здійснювала переказ коштів за ОСОБА_2 для погашення заборгованості за кредитним договором (15, 16).
Разом з тим, суд надає віри показам свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які суду вказали, що вважали ОСОБА_2 та ОСОБА_1 подружжям. Їм було відомо, що такі перебували у шлюбі; не були обізнані, що шлюб між ними був розірваним. Часто бували у них в гостях по АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проживали як подружжя до дня смерті ОСОБА_2 , вели спільне господарство, дбали один про одного. Відомо, що ОСОБА_1 також займалася похованням ОСОБА_2 .. Перед смертю ОСОБА_2 хворів, ОСОБА_1 постійно піклувалась про нього.
Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.
Аналізуючи вищевикладені обставини, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає доведеним факт ведення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, а отже і факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , проживали у період з 01 листопада 2014 року, фактично за місяць після реєстрації розірвання шлюбу, до дня смерті ОСОБА_2 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_9 
У суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених заявником та підтверджених документами та перевірених судом.
При цьому, матеріалами справи наявність спору або будь-яких фактів, які можуть вплинути на і права й обов`язки інших осіб не встановлено.
З підстав викладеного, суд дійшов висновку про задоволення вимог.
Керуючись 141, 258,259,263-265, 268, 273, 315, 354 ЦПК України, суд
ПОСТАНОВИВ :
Заяву задоволити.
Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу у період з 01 листопада 2014 року до дня смерті ОСОБА_2 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_9 .
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне найменування учасників справи:
Заявник : ОСОБА_1 , РНОКПП : НОМЕР_4 , адреса : АДРЕСА_1 ;
Заінтересована особа :виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради, КОД ЄДРПОУ : вул04054346, адреса : вул. М. Грушевського, 21, м. Івано-Франківськ.
Повне рішення - 30.06.2026.
Суддя Івано-Франківського міського суду Кіндратишин Л.Р.