П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/13863/25	
Перша інстанція: суддя Малих О.В.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі: 
Головуючого: Градовського Ю.М.
суддів: Єщенка О.В.,
Казанчук Г.П.
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Першого відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 січня 2026р. по справі за адміністративним позовом Широківської сільської ради Миколаївської області до Першого відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови,,-

В С Т А Н О В И Л А:
У грудні 2025р. Широківська СР Миколаївської області звернулася до суду із позовом до Першого відділу ДВС у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просила: 
- визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Першого ВДВС у Баштанському районі Чернова В.В. від 11.12.2025р. про накладення штрафу на Широківську сільську раду в розмірі 5 100грн. у виконавчому провадженні №76756264. 
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що ним вжито відповідні дії щодо виконання виконавчого документа №400/3394/24 від 9.10.2024р., виданого Миколаївським окружним адміністративним судом, про зобов`язання виконавчий комітет Широківської сільської ради Миколаївської області забезпечити повторний розгляд заяви ОСОБА_1 від 21.10.2023р. на отримання компенсації на відновлення окремих категорій зруйнованих об`єктів нерухомого майна з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні, боржником за яким є виконавчий комітет Широківської сільської ради Миколаївської області, а тому не вбачає законних відстав для накладення на нього штрафу оскаржуваним рішенням відповідача.
Посилаючись на вказане просив позов задовольнити.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 січня 2026р. адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця Першого відділу ДВС у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Чернова В.В. від 11.12.2025р. про накладення штрафу на Широківську сільську раду в розмірі 5 100грн. у виконавчому провадженні №76756264.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Першого відділу ДВС у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь Широківської СР Миколаївської області судові витрати у сумі 3 028грн..
В апеляційній скарзі Перший відділ ДВС у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, посилаючись на порушення норм права, просить рішення суду скасувати та прийняти у справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем виконано рішення суду, а тому державним виконавцем неправомірно та необґрунтовано прийнято постанову про накладення штрафу на боржника.
Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи під час апеляційного розгляду, що на примусовому виконанні у Першому ВДВС у Баштанському районі Миколаївської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України перебувало виконавче провадження №76756264, відкрите 11.12.2024р. на підставі виконавчого листа від 9.10.2024р. у справі за №400/3394/24, виданого Миколаївським окружним адміністративним судом, про зобов`язання виконавчий комітет Широківської сільської ради Миколаївської області забезпечити повторний розгляд заяви ОСОБА_1 від 21.10.2023р. на отримання компенсації на відновлення окремих категорій зруйнованих об`єктів нерухомого майна з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні, боржником за яким є виконавчий комітет Широківської сільської ради Миколаївської області.
Як зазначає позивач, що на виконання рішення суду Широківська сільська рада 25.09.2024р. провела виїзне обстеження об`єкта за участю ОСОБА_1 та його дружини, склала акт обстеження. 
В подальшому, 3.10.2024р. комісія сільської ради (рішення №49) розглянула заяву ОСОБА_1 повторно та відмовила в компенсації. В цей же день виконавчий комітет прийняв рішення за №83 від 3.10.2024р., яким затвердив відмову, за рішення проголосували 14 членів виконкому.
Листами від 22.10.2024р. за №570 та від 16.01.2025р. за №30 Широківська сільська рада повідомила Перший відділ державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.
Рішення комісії від 3.10.2024р. за №49 є предметом судового оскарження ОСОБА_1 . Справа №400/3192/25.
На думку Першого ВДВС у Баштанському районі Миколаївської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України згідно актів які були надіслані на його адресу відсутні відомості щодо врахування правової оцінки суду, яка надана у рішенні Миколаївського окружного адміністративного суду від 13.08.2024р. у справі №400/3394/24. Також згідно рішення комісії від 3.10.2024р. №49 та рішення виконавчого комітету від 3.10.2024р. №83 відсутнє посилання на вищевказане рішення суду та формулювання «враховано правову оцінку суду» 17.01.2025р. державним виконавцем Черновим В.В. складено акт, яким ознайомлено сільського голову Широківської сільської ради Миколаївської області Сергія Пересунько з рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 9.10.2025р. у справі №400/3394/24. 
11.12.2025р. Головним державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в рамках виконавчого провадження №76756264 прийнято постанову про накладання штрафу у розмірі 5 100грн.
Не погоджуючись із вказаною постановою про накладення штрафу, сільська рада звернулася в суд із даним позовом.
Перевіряючи правомірність оскаржуваної постанови, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує її незаконність та скасування, судова колегія виходить з наступного.
Приписами ст.63 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимоги виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Отже відповідальність у боржника може наступати у разі якщо останній не виконує рішення суду без поважних на те причин.
Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.
Поважними, в розумінні наведених норм ЗУ «Про виконавче провадження», можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення, оскільки Територіальне управління Служби судової охорони у Миколаївській області є розпорядником коштів ІІІ рівня (відповідно до Бюджетного кодексу України) та може здійснювати платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, установлених кошторисами, з урахуванням необхідності виконання бюджетних зобов`язань, взятих на облік органами Казначейства України.
Положеннями ч.1 ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі – рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
За правилами ст.3 ЗУ «Про виконавче провадження», підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.
У відповідності до ч.1 ст.5 ЗУ «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Згідно з ч.1,2 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Приписами ч.1 ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено чіткі вимоги до виконавчого документа. Так, у виконавчому документі зазначаються:
1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;
2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;
3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;
4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб – за наявності);
реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);
5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;
6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);
7) строк пред`явлення рішення до виконання.
У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.
Підстави повернення виконавчого документа без виконання визначено ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження». Так, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю; 11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку; 12) відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню, незалежно від дати укладення такої угоди.
Відповідно до ч.1 ст.26 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувана про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.
Положеннями ч.6 ст.26 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).
Дослідивши матеріали справи, судова колегія зазначає, що у даному випадку виконавчий лист відповідав вимогам, встановленим ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження», з огляду на наявні у справі докази підстави, передбачені ч.4 ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження» для повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання також відсутні, а тому державний виконавець приймаючи постанову про відкриття виконавчого провадження діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 – 3 ст.63 ЗУ «Про виконавче провадження», зокрема, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
Положеннями ст.75 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб – 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу – 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Аналізуючи вищевикладене, судова колегія зазначає, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.
Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.
Однією з умов для повторного накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є повторне невиконання ним виконавчого документа (судового рішення). 
Тобто, судова колегія звертає увагу на те, що на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути перш за все встановлено факт повторного невиконання боржником судового рішення.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи під час апеляційного розгляду, що 3.10.2024р. комісією Широкіської сільської ради, на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 13.08.2024р. у справі №400/3394/24 повторно розглянуто заява ОСОБА_1 про надання компенсації за зруйноване майно у рамках програми «єВідновлення». Того ж дня виконавчий комітет ухвалив рішення від 3.10.2024р. №83, яким затвердив відмову, за рішення проголосували 14 членів виконкому.
Враховуючи вищевказане, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, оскільки позивачем виконано рішення суду та відсутні законні підстави для накладення штрафу позивача.
В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті. 
За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311, 315, 316, 322 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Першого відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції – залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 січня 2026р. – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту постановлення, остаточна та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: О.В. Єщенко 

Г.П. Казанчук