Справа № 161/21645/24  Провадження № 22-з/802/16/26 	Головуючий у 1 інстанції: Антіпова Т. А. 	
	Доповідач: Осіпук В. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2026 року          місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Осіпука В. В.,
суддів - Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.,
розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Волинь-зерно-продукт», треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про стягнення матеріальної та моральної шкоди, за апеляційною скаргою відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Волинь-зерно-продукт» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 жовтня 2025 року,
В С Т А Н О В И В:
У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 жовтня 2025 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ТОВ «Волинь-зерно-продукт» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 284700 грн, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 18094 грн та судовий збір в розмірі 3835 грн 20 коп
У стягненні завданої моральної шкоди відмовлено.
Постановою Волинського апеляційного суду від 17 лютого 2026 рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 жовтня 2025 року у цій справі залишено без змін.
У лютому 2026 року представник позивача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 подала заяву про ухвалення додаткового рішення у якій просила суд відшкодувати витрати на професійну правничу допомогу, понесені ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції в розмірі 10000 грн, надавши відповідні докази. Крім того зазначала, що попередньо орієнтовний розмір цих витрат вказувала у відзиві на апеляційну скаргу, поданому до апеляційного суду.
Розгляд заяви представника позивача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 про відшкодування витрат на правничу допомогу проведено без виклику сторін спору.
Дослідивши зміст заяви представника позивача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення та приєднаних до неї письмових доказів, які підтверджують факт понесення позивачем судових витрат на правничу допомогу, апеляційний суд дійшов висновку, що вказана заява підлягає до задоволення частково з таких підстав.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, судом не вирішено питання про судові витрати.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, друга статті 133 ЦПК України).
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до частини третьої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята-шоста статті 137 ЦПК України).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України).
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи.
Згідно аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України критеріями визначення та розподілу судових витрат є: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року в справі № 357/380/20 (провадження № 14-20цс22)).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року в справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування в справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.
Під час визначення суми відшкодування суд має керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі висновки сформульовані в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц.
Аналіз наведених норм процесуального права, висновків Верховного Суду дає підстави вважати, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні всі понесені витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги адвокатом, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
На підтвердження обставин понесення в суді апеляційної інстанції витрат на правову допомогу представник позивача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , надала: копію договору про надання правової допомоги від 24 листопада 2025 року; копію квитанції до прибуткового касового ордера № 5 від 24 листопада 2025 року; копію акту прийому-передачі наданих послуг згідно договору про надання правової допомоги від 24 листопада 2025 року де зазначено про представництво інтересів в суді апеляційної інстанції (правовий аналіз ситуації, ознайомлення з апеляційною скаргою, підготовка та подання відзиву на апеляційну скаргу та представництво інтересів клієнта під час судових засідань в суді апеляційної інстанції) у дані справі, що становить 10000 грн.
Отже, враховуючи наведене і зважаючи на складність справи та виконаних адвокатом робіт, час витрачений ним на їх виконання, обсяг наданих ним послуг під час слухання справи у суді апеляційної інстанції і керуючись критеріями реальності та розумності, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача ТОВ «Волинь-зерно-продукт» на користь позивача ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. 
Керуючись ст. ст. 141, 270, 382 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Заяву представника позивача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково та ухвалити у справі додаткове рішення.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Волинь-зерно-продукт» на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 гривень.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порідку до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді