ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2026 року 
м. Київ

cправа № 910/8122/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Бенедисюка І. М. (головуючого), Власова Ю. Л., Малашенкової Т.М., 
за участю секретаря судового засідання Росущан К. О.,

представників учасників справи:
позивача - Волкова М. Ю. (адвокат),
відповідача - Данилов К. Ю. (самопредставництво),

розглянув у відкритому судовому засіданні 
касаційну скаргу Антимонопольного комітету України
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.12.2025 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тедіс Україна"
до  Антимонопольного комітету України
про визнання недійсним та скасування рішення.

ІСТОРІЯ СПРАВИ 

1. Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "Тедіс Україна" (далі - ТОВ "Тедіс Україна", позивач) звернулося до суду з позовом до Антимонопольного комітету України (далі - АМК, Комітет, відповідач) про визнання недійсним та скасування рішення Антимонопольного комітету України від 17.03.2021 № 151-р про порушення законодавства про захист економічної конкуренції у справі №126-26.13/104-18 (далі - рішення № 151-р).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що АМК 17.03.2021 за результатами розгляду матеріалів справи №126-26.13/104-18 прийняв рішення №151-р з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неправильним визначенням строків перебігу виконання рішення №551-р в добровільному порядку, при неповному з`ясуванні обставин, які мають значення для справи; недоведеності обставин та недоведеності вини "відповідача" у вчиненні порушення, які визнано встановленими; невідповідності висновків, викладених у рішенні, обставинам справи.

2. Короткий зміст судових рішень 

Рішенням господарського суду міста Києва від 19.07.2022 (суддя Мандриченко О.В.) позов задоволено повністю. Визнано недійсним та скасовано рішення АМК.

Стягнуто з АМК на користь ТОВ "Тедіс Україна" 2 270,00 (дві тисячі двісті сімдесят) грн витрат на оплату судового збору.

Повернуто з Державного бюджету України на користь ТОВ "Тедіс Україна" 2 270,00 (дві тисячі двісті сімдесят) грн надміру сплаченого судового збору (оригінал платіжного доручення знаходиться в матеріалах справи).

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2023 (колегія суддів: Скрипка І.М., Тищенко А.І., Михальська Ю.Б.) рішення господарського суду міста Києва від 19.07.2022 скасовано. Прийнято нове рішення про відмову в позові.

Стягнуто з ТОВ "Тедіс Україна" на користь АМК 3 405,00 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Постановою Верховного Суду від 03.08.2023 касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ "Тедіс Україна" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2023 у справі № 910/8122/21 з підстави касаційного оскарження судового рішення, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, закрито. Касаційну скаргу ТОВ "Тедіс Україна" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2023 у справі № 910/8122/21 з підстави касаційного оскарження судового рішення, передбаченої пунктом 2, 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, залишено без задоволення. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2023 у справі № 910/8122/21 залишено без змін.

ТОВ "Тедіс Україна" 22.12.2023 звернулося до Північного апеляційного господарського суду з заявою про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, в якій просило задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2023 по справі №910/8122/21, відмовити АМК в задоволенні апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 19.07.2022, рішення Господарського суду міста Києва від 19.07.2022 - залишити без змін.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.12.2025 (колегія суддів: Тищенко О. В., Сибіга О. М., Гончаров С. А.) заяву ТОВ "Тедіс Україна" про перегляд постанови Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2023 за нововиявленими обставинами у справі № 910/8122/21 - задоволено.

Постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2023 у справі № 910/8122/21 - скасовано за нововиявленими обставинами. Прийнято нове рішення: 

Апеляційну скаргу АМК на рішення Господарського суду міста Києва від 19.07.2022 у справі № 910/8122/21 - залишено без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 19.07.2022 у справі № 910/8122/21 - залишено без змін.

Судові витрати (судовий збір) за подачу апеляційної скарги залишено за АМК.

Стягнуто з АМК на користь ТОВ "Тедіс Україна" 5 107 (п`ять тисяч сто сім) гривень 50 копійок судового збору за подачу заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги

АМК, не погоджуючись із судовим рішенням апеляційної інстанції, звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить його скасувати та передати справу на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
4. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга АМК подана на підставі пунктів 1, 3, 4 частини другої статті 287 ГПК України (з посиланням на пункт 1 частини третьої статті 310 ГПК України).

Із посиланням на пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції не врахував правову позицію Верховного Суду / Великої Палати Верховного Суду, викладену у постановах:
- від 18.05.2020 у справі № 904/8052/16, від 12.05.2020 № 910/206/17, 20.01.2020 у справі № 910/4474/17, від 14.01.2020 у справі № 925/473/17, від 13.11.2018 у справі № 903/1297/14 (щодо застосування статті 320 ГПК України, відповідно до яких необхідними ознаками нововиявлених обставин є: їх наявність на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи);
- від 30.06.2020 у справі № 19/028-10/13 (щодо застосування статті 320 ГПК України, відповідно до якої процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами, визначена ГПК України, є окремою формою судового процесу, що має свої особливості. Вона не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Слід враховувати, що підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд вже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення);
- від 19.06.2019 у справі № 910/4055/18, від 16.04.2019 у справі № 925/2301/14, від 03.08.2023 у справі № 910/366/21 (щодо застосування статті 76 ГПК України, відповідно до яких належність доказів - це спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами у процесі встановлення об`єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом.

Щодо пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України скаржник зазначає про те, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норм права в подібних правовідносинах, а саме щодо застосування статті 78 ГПК України, яка покладає на суд обов`язок оцінювати сукупність обставин пов`язаних із поданням доказу, його змін під час визначення його достовірності як обов`язкового критерію для врахування під час прийняття судового рішення.

Також судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частиною третьою статті 310 ГПК України, в зв`язку із порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права, оскільки, на переконання скаржника, суд апеляційної інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення не дослідили зібрані у справі докази, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення. 

На переконання АМК апеляційний господарський суд вийшов за межі перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, визначеними ГПК України, оскільки поданий позивачем документ якщо і підтверджує, то тільки одну із обставин, яким Комітет доводив порушення.

5. Доводи інших учасників справи

До Верховного Суду від ТОВ "Тедіс Україна" надійшов відзив на касаційну скаргу (документ сформовано в системі "Електроннний суд" 17.02.2026), в якому ТОВ "Тедіс Україна" просив Суд залишити судове рішення суду апеляційної інстанції від 11.12.2025 та рішення місцевого господарського суду від 19.07.2022 без змін, а касаційну скаргу - без задоволення, посилаючись, зокрема, на дотримання судом норм матеріального та процесуального права. 

До Верховного Суду від АМК 30.03.2026 надійшли додаткові пояснення.

Від ТОВ "Тедіс Україна" до Верховного Суду 02.04.2026 надійшли додаткові пояснення у справі.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

6. Місцевим та апеляційним господарськими судами у справі, зокрема, встановлено таке.

АМК прийняв рішення від 17.03.2021 № 151-р у справі № 126-26.13/28-16 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу, яким визнав, що ТОВ "Тедіс Україна" вчинило порушення, передбачене пунктом 4 статті 50 Закону №2210 у вигляді виконання рішення Антимонопольного комітету України від 16.12.2016 № 551-р не в повному обсязі, а саме: 

виконання не в повному обсязі зобов`язань згідно з пунктом 6 резолютивної частини рішення, оскільки не усунено причин виникнення і не припинено порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді встановлення таких цін, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку (у тому числі не розроблено та не застосовано прозорого та економічно обґрунтованого механізму ціноутворення під час здійснення дистрибуції та реалізації сигарет); 

виконання не в повному обсязі зобов`язань згідно з пунктом 7 резолютивної частини рішення, оскільки в періоди 01.06.2017 - 15.06.2017, 10.02.2018 - 15.02.2018, 20.06.2018 - 11.10.2018 та 11.09.2020 - 10.10.2020 не направлено на електронну адресу АМК (zvit@amcu.gov.ua) інформації у форматі EXCEL (за формою, що є додатком 2 до рішення Антимонопольного комітету України від 16.12.2016 № 551-р) стосовно 10 (десяти) найбільших за обсягами реалізації артикулів, цін закупівлі та реалізації сигарет, встановлених: у власній роздрібній мережі, для суб`єктів господарювання, що мають ліцензії на право оптової торгівлі тютюновими виробами, для суб`єктів господарювання, що мають ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами;

невиконання зобов`язань згідно з пунктом 8 резолютивної частини рішення, оскільки не усунено причин виникнення порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді встановлення обмежень замовлених покупцями обсягів сигарет та умов, що їм сприяють (а.с.56-57 т.1).

За порушення, зазначене в пункті 1 резолютивної частини рішення № 151-р, накладено на ТОВ "Тедіс Україна" штраф у розмірі 274 227 220,00 гривень.

Позивач, не погоджуючись з висновками АМК про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу у справі № 126-26.13/28-16, звернувся до господарського суду міста Києва з позовом про визнання недійсним та скасування рішення від 17.03.2021 №151-р з підстав порушення та неправильного застосування відповідачем норм матеріального та процесуального права.

Рішення АМК № 551-р неодноразово було предметом судового розгляду в порядку господарського судочинства у справах №910/3047/17, №910/1676/18, №910/8699/18.

Так, рішенням АМК від 16.12.2016 №551-р "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу", прийнятого за результатами розгляду справи № 126-26.13/28-16 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції ТОВ "Тедіс Україна" та подання відділу ринків агропромислового комплексу Департаменту досліджень і розслідувань ринків виробничої сфери, фармацевтики та рітейлу від 10.03.2016 № 126-26.13/28-16/91-спр:
- визнано, що ТОВ "Тедіс Україна" з 2013 року по вересень 2015 року займало монопольне (домінуюче) становище на загальнодержавному ринку дистрибуції сигарет відповідно до частини другої статті 12 Закону № 2210;
- визнано, що ТОВ "Тедіс Україна" вчинило порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачені пунктами 1 та 5 частини другої статті 13 Закону №2210; 
- накладено на ТОВ "Тедіс Україна" за порушення, зазначені в пунктах 2 і 3 резолютивної частини рішення №551-р, штрафи на загальну суму 431 199 450 гривень;
- зобов`язано ТОВ "Тедіс Україна" у двомісячний строк з дати отримання рішення усунути причини виникнення й припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді встановлення таких цін, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку (в тому числі розробити та застосовувати прозорий та економічно обґрунтований механізм ціноутворення при здійсненні дистрибуції та реалізації сигарет, що має базуватися на аналізі співвідношення прибутковості та витрат за кожним напрямом діяльності, виокремлюючи, зокрема, реалізацію кінцевим споживачам та реалізацію на умовах самостійного вивозу); обмежень замовлених покупцями обсягів сигарет, та умов, що їм сприяють;
- зобов`язано ТОВ "Тедіс Україна" щомісячно протягом трьох років з дати отримання рішення направляти на електронну адресу Антимонопольного комітету України (zvit@amcu.gov.ua) інформацію у форматі EXCEL (за формою, що є додатком 2 до цього рішення) стосовно 10 (десяти) найбільших за обсягами реалізації артикулів, ціни закупівлі та реалізації сигарет, встановлені: у власній роздрібній мережі, для суб`єктів господарювання, що мають ліцензії на право оптової торгівлі тютюновими виробами, для суб`єктів господарювання, що мають ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами.
- зобов`язано ТОВ "Тедіс Україна" у двомісячний строк з дати отримання рішення усунути причини виникнення й припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді встановлення обмежень замовлених покупцями сигарет та умов, що їм сприяють.

Рішенням господарського суду міста Києва від 31.05.2017 у справі №910/3047/17, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.02.2018, у задоволенні позову ТОВ "Тедіс Україна" про визнання недійсним рішення від 16.12.2016 №551-р відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 910/3047/17 постанову Київського апеляційного господарського суду від 09.02.2012 та рішення господарського суду міста Києва від 31.05.2017 змінено та викладено резолютивну частину рішення в такій редакції: 
"Позов задовольнити частково.
Рішення Антимонопольного комітету України від 16.12.2016 зі справи № 551-р "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" визнати недійсним у частині таких слів, вміщених у пункті 6 цього рішення: "що має базуватися на аналізі співвідношення прибутковості та витрат за кожним напрямом діяльності, виокремлюючи, зокрема реалізацію кінцевим споживачам та реалізацію на умовах самостійного вивозу".
У решті позову відмовити.

Стягнути з Антимонопольного комітету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Тедіс Україна" 800,00 грн судового збору, сплаченого за подання позовної заяви".

Судом апеляційної інстанції зазначено, що починаючи з 19.06.2018 зобов`язальна частина рішення №551-р, зокрема, пункти 4, 5, 6, 7, 8 його резолютивної частини, мають такий вигляд:
4. За порушення, зазначене в пункті 2 резолютивної частини рішення, накласти на ТОВ "Тедіс Україна" штраф у розмірі 429 306 740 гривень.
5. За порушення, зазначене в пункті 3 резолютивної частини рішення, накласти на ТОВ "Тедіс Україна" штраф у розмірі 1 892 710 гривень.
6. Зобов`язати ТОВ "Тедіс Україна" у двомісячний строк з дати отримання рішення усунути причини виникнення й припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді встановлення таких цін, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку (в тому числі розробити та застосовувати прозорий та економічно обґрунтований механізм ціноутворення при здійсненні дистрибуції та реалізації сигарет).
7. Зобов`язати ТОВ "Тедіс Україна" щомісячно протягом трьох років з дати отримання рішення направляти на електронну адресу Антимонопольного комітету України (zvit(a),amcu.gov.на) інформацію у форматі EXCEL (за формою, що є додатком 2 до цього рішення) стосовно 10 (десяти) найбільших за обсягами реалізації артикулів, ціни закупівлі та реалізації сигарет, встановлені: у власній роздрібній мережі, для суб`єктів господарювання, що мають ліцензії на право оптової торгівлі тютюновими виробами, для суб`єктів господарювання, що мають ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами.
8. Зобов`язати ТОВ "Тедіс Україна" у двомісячний строк з дати отримання рішення усунути причини виникнення й припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді встановлення обмежень замовлених покупцями обсягів сигарет, та умов, що їм сприяють.

В подальшому ТОВ "Тедіс Україна" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про визнання недійсним рішення №551-р з інших підстав.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 16.02.2018 відкрито провадження у справі № 910/1676/18 за позовом ТОВ "Тедіс Україна" до АМК про визнання недійсним рішення №551-р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 07.05.2018 закрито провадження у справі №910/1676/18 з підстав, передбачених пунктом 2 частини першої статті 175 ГПК України, а саме: з підстав того, що рішенням господарського суду міста Києва від 31.05.2017 у справі № 910/3047/17 вже вирішено спір між тими ж сторонами, про той же предмет, і з тих же підстав (а.с. 118 т.1).

Ухвалою господарського суду міста Києва від 06.07.2018 відкрито провадження у справі № 910/8699/18 за позовом компанії Лідертано Холдінгс ЛТД до Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення №551-р (а.с.120 т.1).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду міста Києва від 12.10.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою компанії Мегаполіс Юкрейн Інвестмент Лімітед на рішення господарського суду міста Києва у справі №910/3047/17.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду міста Києва від 10.09.2020 закрито апеляційне провадження з розгляду апеляційних скарг Мегаполіс Юкрейн Інвестмент Лімітед, Лідертано Холдінгс ЛТД та Ебромар Індастріз Лімітед на рішення господарського суду міста Києва від 31.05.2017 у справі №910/3047/17 на підставі пункту 3 частини першої статті 264 ГПК України, оскільки оскаржуваним рішенням не вирішувалися питання про права, інтереси та обов`язки апелянтів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, керуючись та враховуючи приписи статті 59, 60 Закону №2210, дійшов висновку, що саме з 20.06.2018 почався перебіг двомісячного строку виконання ТОВ "Тедіс Україна" у добровільному порядку зобов`язань згідно з пунктом 6 резолютивної частини рішення №551-р, і такий двомісячний строк добровільного виконання сплив 21.08.2018. Разом з цим, 06.07.2018 (через 16 днів) господарським судом міста Києва було відкрито провадження у справі № 910/8699/18 за позовом компанії Лідертано Холдінгс ЛТД про визнання недійсним рішення №551-р. Тобто, перебіг строку на добровільне виконання рішення №551-р був зупинений за 46 днів до його спливу. Відновлення вказаного строку відбулося лише 11.09.2020 з прийняттям Північним апеляційним господарським судом ухвали від 10.09.2020 про закриття провадження у справі №910/3047/17. З урахуванням відстрочення виконання рішення у добровільному порядку та залишку 46 днів, кінцевим терміном для добровільного виконання пункту 6 резолютивної частини рішення №551-р (в редакції постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.16.2018 зі справи №910/3047/17), є 25.10.2020. Відповідно, Антимонопольний комітет України неправильно визначив строки виконання зобов`язань за пунктом 6 резолютивної частини рішення №551-р, які зазначені в пункті 37 рішення №151-р. При цьому, при прийнятті рішення №151-р від 17.03.2021 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" Антимонопольний комітет України неповно з`ясував обставини, які мають значення для справи; при прийнятті рішення допущені порушення застосування норм матеріального права. Наведені порушення, за позицією суду першої інстанції, є підставою для визнання недійсним та скасування рішення №151-р від 17.03.2021.

Крім цього, суд першої інстанції дійшов висновку, що ні рішення №551-р, ні матеріали справи №126-26.13/104-18 не містять розрахунку штрафних санкцій, які накладені АМК в пунктах 4 і 5 рішення №551-р. Суд зазначив про накладення штрафу у розмірах, що суттєво перевищували 10% від доходів (виручки) Товариства від торгівлі послугами дистрибуції сигарет, що фактично означає, що АМК або виходив зі складу суб`єкту господарювання, в який входило Товариство і відповідно його сукупного доходу, але не виконав свого обов`язку щодо визначення дійсного складу учасників справи, передбаченого статтею 39 Закону, або наклав на Товариство неправомірно високий штраф.

Скасовуючи рішення місцевого суду, суд апеляційної інстанції зазначив, зокрема про те, що:
- судом першої інстанції порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права;
- рішення місцевого господарського суду не містить жодної згадки про обставини на яких наголошував АМК;
- Верховним Судом у справі № 910/3047/17 не було змінено саму суть зобов`язальної частини рішення №551-р;
- порушення господарським судом провадження у справі про визнання недійсним рішення органу Комітету, а також перегляд за заявою сторони відповідного рішення (постанови) господарського суду зупиняє лише примусове виконання зазначеного рішення органу Комітету на час розгляду цієї справи чи перегляду відповідного рішення (постанови) господарського суду;
- судові справи за позовом інших осіб, які не мають права на оскарження відповідно до статті 60 Закону № 2210 не зупиняють виконання рішення органів Комітету для тих суб`єктів господарювання, яких воно безпосередньо стосується;
- рішення судів першої та апеляційної інстанції не мають преюдиційного характеру для застосування їх висновків іншими судами. Висновки Господарського суду Одеської області та Південно-західного апеляційного господарського суду у справі № 916/2229/18 не могли і не можуть бути застосовані, зважаючи на відсутність повноваження щодо надання висновків про застосування норм права. Преюдиційне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Судом апеляційної інстанції визнано обґрунтованими доводи відповідача щодо правильності визначення строків виконання рішення №551-р та існування факту порушення законодавства про захист економічної конкуренції. 

Крім того, обґрунтованими визнано доводи, що в порушення положень ГПК України та практики Європейського суду з прав людини, суд не надав жодної оцінки важливим та доречним аргументам Комітету, так і наявним в матеріалах справи доказам:

положеннями Закону №2210 не передбачено переривання чи зупинення строку, відведеного для добровільного виконання рішення органів Антимонопольного комітету України;

судові справи за позовом інших осіб, які не мають права на оскарження відповідно до статті 60 Закону №2210 , не зупиняють виконання рішення органів Антимонопольного комітету України для тих суб`єктів господарювання, яких воно безпосередньо стосується;

повторне оскарження рішення АМК, у тому числі іншими особами відповідно до позиції Верховного Суду може бути визнано формою зловживання правом з метою відтермінування його виконання;

Верховний Суд не змінював прийнятого АМК рішення №551-р, а тому у ТОВ "Тедіс Україна" не виникло нового строку його виконання;

зміна Товариством торговельної надбавки не підміняла необхідність розроблення та застосування прозорого та економічно обґрунтованого механізму ціноутворення при здійсненні дистрибуції та реалізації сигарет;

АМК не вимагав від позивача ні підвищити торгівельну надбавку, ні здійснити будь-які інші дії, не передбачені рішенням №551-р;

визнання ТОВ "Тедіс Україна" факту виконання не в повному обсязі зобов`язань згідно з пунктом 7 резолютивної частини рішення №551-р;

факти систематичного постачання товару не в повному обсязі заявленого, зокрема, ТОВ "МЕТРО КЕШ ЕНД КЕРІ Україна" обсягу сигарет;

ТОВ "Тедіс Україна" не було надано жодних підтверджуючих документів, що свідчили б про наявність об`єктивних факторів, що призвели до виконання замовлень, наведених у пунктах 142, 143, 147 рішення № 151-р в неповному обсязі.

Суд апеляційної інстанції звернув увагу також на те, що оцінка судом першої інстанції законності накладеного на позивача розміру штрафу у рішенні №551-р виходить за межі предмету доказування, оскільки предметом позову ТОВ "Тедіс Україна" є правомірність прийнятого АМК рішення №151-р. Фактично суд першої інстанції вдався до переоцінки законності рішення № 551-р в частині визначення розміру штрафу поза межами строків оскарження визначених статтею 60 Закону №2210 та поза межами предмету спору та предмету доказування в цій справі.

Судом апеляційної інстанції під час розгляду заяви позивача про перегляд постанови Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2023 за нововиявленими обставинами встановлено таке.

В процесі розгляду судової справи № 522/20050/23 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ "Тедіс Україна" про визнання незаконними та скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності, позивачеві стало відомо про те, що ОСОБА_1 (відповідальним працівником ТОВ "Тедіс України" щодо ціноутворення) в 2017 році звертався за дослідженням стороннього фахівця за розробленням механізму ціноутворення при здійсненні дистриб`юції та реалізації тютюнових виробів (сигарет) в Україні.

Тобто за твердженням заявника, нововиявленою обставиною є Наукове дослідження щодо механізму ціноутворення при здійсненні дистриб`юції та реалізації тютюнових виробів (сигарет) ТОВ "Тедіс Україна" від 31.07.2017, яке проведено ОСОБА_2 , а наведені в ньому доводи щодо пропонування застосування механізму ціноутворення (а саме метод споживчої оцінки вартості послуг ТОВ "Тедіс Україна") дають підстави для відмови АМК в задоволенні апеляційної скарги.

Як стверджує позивач, про наявність Наукового висновку ТОВ "Тедіс Україна" стало відомо 28.11.2023 - з дати долучення такого висновку адвокатом ОСОБА_1. (позивача) до матеріалів справи № 522/20050/23 та отримання його копії представником ТОВ "Тедіс Україна" як сторони по справі № 522/20050/23.

З відповідною заявою про перегляд постанови за нововиявленими обставинами позивач звернувся через систему "Електронний суд" до суду апеляційної інстанції 21.12.2023, тобто в межах строку, обумовленого пунктом 1 частини першої статті 321 Господарського процесуального кодексу України. 

Крім того, до заяви про перегляд постанови Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2023 по справі № 910/8122/21 за нововиявленими обставинами заявником додано дублікат Наукового дослідження щодо механізму ціноутворення при здійсненні дистриб`юції та реалізації тютюнових виробів (сигарет) ТОВ "Тедіс Україна" від 31.07.2017, яке проведено ОСОБА_2. 

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.02.2024 у справі № 910/8122/21, зокрема, витребувано у фізичної особи-підприємця ОСОБА_2. оригінальний примірник Наукового дослідження механізму ціноутворення при здійсненні дистриб`юції та реалізації тютюнових виробів (сигарет) ТОВ "Тедіс Україна" за авторством ОСОБА_2., що датоване 31.07.2017. На виконання вказаної ухвали суду, надано оригінальний примірник Наукового дослідження механізму ціноутворення при здійсненні дистриб`юції та реалізації тютюнових виробів (сигарет).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.05.2024 клопотання АМК про призначення у справі № 910/8122/21 судової технічної експертизи документів задоволено. Призначено у справі № 910/8122/21 судову технічну експертизу документів, а саме - Наукового дослідження механізму ціноутворення при здійсненні дистриб`юції та реалізації тютюнових виробів (сигарет) ТОВ "Тедіс Україна" за авторством ОСОБА_2 , що датоване 31.07.2017, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, поставивши відповідні питання, провадження у справі зупинено. 

До Північного апеляційного господарського суду 30.10.2025 надійшов висновок експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України №7413/24-34 від 28.10.2025 за результатами проведення комплексної судово-технічної експертизи документів, в якому зазначено наступне: 

1. Встановити давність документу під назвою "Наукове дослідження щодо механізму ціноутворення при здійсненні дистриб`юції та реалізації тютюнових виробів (сигарет)" ТОВ "Тедіс Україна", датованого 31.07.2017 (т.5, а.с. 187-222), не видається можливим з причини не встановлення періоду виконання реквізитів (друкованого тексту та підпису) в ньому.

2. Встановити період нанесення друкованого тексту в документі під назвою "Наукове дослідження щодо механізму ціноутворення при здійсненні дистриб`юції та реалізації тютюнових виробів (сигарет)" ТОВ "Тедіс Україна", датованому 31.07.2017 (Т.5, а.с. 187-222), не видається можливим у зв`язку з відсутністю відповідних порівняльних зразків, а також через те, що на даний час в судово-експертній практиці України відсутні методики із встановлення абсолютного часу виконання друкованих текстів, нанесених з використанням друкуючих пристроїв з лазерним способом друку.

3. Встановити період виконання підпису від імені ОСОБА_2 на останньому (тридцять шостому аркуші) в документі під назвою "Наукове дослідження щодо механізму ціноутворення при здійсненні дистриб`юції та реалізації тютюнових виробів (сигарет)" ТОВ "Тедіс Україна", датованому 31.07.2017 (т.5, а.с. 187-222), не видається можливим через відсутність часової залежності в порівняльних зразках.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи відповідача про сумніви в достовірності та підробку дублікату Наукового дослідження щодо механізму ціноутворення при здійсненні дистриб`юції та реалізації тютюнових виробів (сигарет) ТОВ "Тедіс Україна" від 31.07.2017, яке проведено ОСОБА_2 - не доведені в розумінні статті 76-79, 98 Господарського процесуального кодексу України, і відхилені судом апеляційної інстанції як такі, що не підтверджені наявними у справі доказами, зокрема і вищенаведеним висновком експертів.

Судом апеляційної інстанції зазначено про те, що заява про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами обґрунтована ТОВ "Тедіс Україна" тим, що 28.11.2023 в ході розгляду судової справи №522/20050/23 з`ясувались істотні для справи № 910/8122/21 обставини, які не були і не могли бути відомі Товариству під час розгляду такої судової справи та наявність яких суттєво впливає на результат прийняття судового рішення у справі №910/8122/21, а саме, що:

- ОСОБА_1 в 2017 році звертався за дослідженням стороннього фахівця за розробленням механізму ціноутворення при здійсненні дистриб`юцїї та реалізації тютюнових виробів (сигарет) в Україні ТОВ "Тедіс Україна"; 

- результатами проведеного дослідження, фахівцем в 2017 році було підготовлено Наукове дослідження щодо механізму ціноутворення при здійсненні дистриб`юції та реалізації тютюнових виробів (сигарет) ТОВ "Тедіс Україна". Рекомендації, які було надано фахівцем у підготовленому ним дослідженні по вдосконаленню механізму ціноутворення та по усуненню причин недопоставок Товариством товарів його контрагентам було впроваджено ОСОБА_1 в контексті покладених на нього обов`язків Товариством; 

- 28.11.2023 ТОВ "Тедіс Україна" було ознайомлено зі змістом Наукового дослідження, та яке безпосередньо стосується діяльності ТОВ "Тедіс Україна"; 

- до 28.11.2023 ні ОСОБА_1 , ані фахівець ОСОБА_2 . Наукове дослідження до ТОВ "Тедіс Україна" не надавали, про замовлення такого дослідження - не повідомляли.

10.01.2017 ТОВ "Тедіс Україна" наказом від 10.01.2017 №21/1-ОД призначено відповідальним ОСОБА_1 за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції. Зокрема, наказом від 27.11.2017 №625/1-ОД на нього були покладені обов`язки, а саме:
- забезпечити розроблення прозорого та економічно обґрунтованого механізму ціноутворення при здійсненні дистрибуції та реалізації товару Товариства (тютюнових виробів) відповідно до вимог законодавства про захист економічної конкуренції;

- забезпечити здійснення постійного аналізу співвідношення прибутковості та витрат за кожним напрямом діяльності при здійсненні дистрибуції та реалізація товару Товариства (тютюнових виробів);

- забезпечити здійснення щомісячного відбору десяти (10) найбільших за обсягами реалізації артикулів, ціни закупівлі та реалізації сигарет, які встановлено у власній роздрібній мережі, для суб`єктів господарювання, що мають право ліцензії на право оптової торгівлі тютюновим виробами та для суб`єктів господарювання, що мають право ліцензії на право роздрібної торгівлі, ведення відповідного реєстру та направлення зібраної інформації до Антимонопольного комітету України в форматі EXCEL;

- забезпечити здійснення аналізу умов та причин, які сприяють обмеженням в отриманні покупцями замовлених ними сигарет та усунути їх для недопущення порушення законодавства про захист економічної конкуренції;

- забезпечувати виконання Товариством вимог законодавства України про захист економічної конкуренції та вимог АМК.

В результаті службового розслідування 30.04.2021 за висновком комісії створеної відповідачем наказом від 09.03.2021 № 244/1-ОД, встановлено, що у ТОВ "Тедіс Україна" відсутні будь-які документальні матеріали, якими підтверджується наявність відповідних практичних напрацювань, підготовлених та впроваджених ОСОБА_1 на виконання покладених на нього обов`язків згідно наказу від 10.01.2017 № 21/1-ОД (зі змінами, що внесені наказом від 27.11.2017 № 625/1-ОД "Про призначення відповідального за дотримання законодавства про захист економічної конкуренції".

Наказом від 30.04.2021 № 254/1-ОД "Щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності" з посиланням на результати службового розслідування, призначеного наказом від 09.03.2021 № 244/1-ОД було оголошено догану, а саме з підстав ненадання ТОВ "Тедіс Україна" документів в підтвердження виконання вимог наказу від 10.01.2017 N 21/1-ОД.

В подальшому, наказом від 08.02.2022 № 46/1-ОД "Про внесення доповнень до наказу від 27.11.2017 № 625/1-ОД" наказ від 27.11.2017 № 625/1-ОД "Про внесення змін до наказу від 10.01.2017 № 21/1-ОД "Про призначення відповідального за дотримання законодавства про захист економічної конкуренції" доповнено новими пунктами 2.6 та 2.7 відповідно до яких ОСОБА_1 має підготувати та передати керівнику ТОВ "Тедіс Україна" всі первинні документи, замовлені у третіх осіб для виконання вимог даного наказу; звітувати один раз на рік в строк до 01 вересня щорічно щодо вжитих заходів по виконанню вимог даного наказу.

Наказом від 22.08.2023 № 175/1-ОД "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 " ОСОБА_1 оголошено догану за невиконання вимог наказу від 08.02.2022 року № 46/1-ОД.

Накази ТОВ "Тедіс Україна" про оголошення догани оскаржені ОСОБА_1 до Приморського районного суду міста Одеси.

Приморським районним судом міста Одеса 28.11.2023 у справі №522/20050/23 вирішено позов ОСОБА_1 задовольнити частково: визнано незаконним та скасовано наказ Товариства від 22.08.2023 № 175/1-ОД, у частині вимоги про визнання незаконним та скасування наказу від 30.04.2021 № 254/1-ОД - відмовлено.

Суд апеляційної інстанції зазначив про те, що в межах справи № 522/20050/23 встановлено, що наукове дослідження щодо механізму ціноутворення не було вручено ТОВ "Тедіс Україна" і останнє не володіло інформацією про спеціалістів до яких звертався ОСОБА_1 , виконуючи наказ від 10.01.2017 № 21/1-0 Д та в редакції після змін, що внесені наказом від 27.11.2017 № 625/1-ОД.

За результатами проведеного дослідження, фахівцем ОСОБА_2 було підготовлено Наукове дослідження щодо механізму ціноутворення при здійсненні дистриб`юції та реалізації тютюнових виробів (сигарет) ТОВ "Тедіс Україна". Рекомендації, які було надано фахівцем у підготовленому ним дослідженні було впроваджено ОСОБА_1 в контексті покладених на нього обов`язків ТОВ "Тедіс Україна".

Позивачем з матеріалів справи №522/20050/23 встановлено, що 16.11.2023 адвокат ОСОБА_1 - Ідрісова Е.А. звернулась до фахівця ОСОБА_2. з адвокатським запитом, в якому просив: 
- надати наукове дослідження щодо механізму ціноутворення при здійсненні дистрибуції та реалізації тютюнових виробів (сигарет) ТОВ "Тедіс Україна" підготовлене ОСОБА_2 ; 
- докази надсилання наукового дослідження від 2017 року щодо механізму ціноутворення при здійсненні дистрибуції та реалізації тютюнових виробів (сигарет) ТОВ "Тедіс Україна".
28.11.2023 адвокат Ідрісова Е.А. звернулася до Приморського районного суду міста Одеси з клопотанням про долучення доказів до матеріалів справи в якому надала суду дублікат наукового дослідження.

З Наукового дослідження фахівця ОСОБА_2 вбачається, що ним було запропоновано застосовувати механізм ціноутворення, а саме: метод споживчої оцінки вартості послуг ТОВ "Тедіс Україна".

Суд апеляційної інстанції зазначив про те, що нововиявлені обставини підтверджуються Науковим дослідженням, ідентифікованим 28.11.2023 в межах судової справи № 522/20050/23, обставинами, встановленими Приморським районним судом міста Одеса щодо ТОВ "Тедіс Україна" та впливають на висновки Північного апеляційного господарського суду по справі №910/8122/21, наведені у постанові від 16.03.2023.

Апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що наведене в сукупності підтверджує ту обставину, що висновки постанови Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2023 стосовно того, що суд першої інстанції не оцінив відсутність прозорого механізму при здійсненні дистрибуції та реалізації сигарет, а зміна товариством торговельної надбавки не підміняла необхідність розроблення та застосування прозорого та економічно обґрунтованого механізму ціноутворення при здійсненні дистрибуції та реалізації сигарет, - спростовуються нововиявленими обставинами, які не були відомі позивачу станом на момент вирішення спору, а саме наявністю Наукового дослідження фахівця економіста ОСОБА_2. щодо визначення оптимального та обґрунтованого механізму ціноутворення при здійсненні дистриб`юції та реалізації сигарет ТОВ "Тедіс Україна", а саме за методом споживчої оцінки вартості послуг, що свідчить про наявність підстав для визнання недійсним та скасування оспорюваного рішення від 17.03.2021 № 151-р, і відповідно, підтверджує обґрунтованість рішення суду першої інстанції. Суд апеляційної інстанції зазначив про те, що оскільки обставини існування зазначених нововиявлених обставин на час розгляду справи судом апеляційної інстанції підтверджені належними доказами, вони не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, та істотність даних обставин для розгляду справи (тобто врахування б їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте) свідчить про відсутність обумовлених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції про задоволення позову.

7. Порядок та межі розгляду справи судом касаційної інстанції

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Імперативними приписами частини другої статті 300 ГПК України чітко встановлено межі перегляду справи судом касаційної інстанції, а саме: суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. 

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
8. Джерела права. Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

Предметом касаційного оскарження у цій справі є постанова Північного апеляційного господарського суду від 11.12.2025, прийнята за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. 

Розглядаючи доводи касаційної скарги крізь призму правильності застосування пункту 1 частини другої статті 320 ГПК України, Верховний Суд виходить з того, що в господарському судочинстві перегляд рішень, постанов або ухвал за нововиявленими або виключними обставинами регулюється главою 3 розділу IV ГПК України та є особливим видом провадження у господарському судочинстві. Підставою такого перегляду є те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї, а також встановлення неконституційності нормативно-правового акта, встановлення порушення міжнародних зобов`язань. Тобто перегляд справи за нововиявленими або виключними обставинами має на меті перегляд вже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 320 ГПК України рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. 

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (частина п`ята статті 320 ГПК України).

Як неодноразово зазначала Велика Палата Верховного Суду, процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її в суді. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення в уже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення (див. пункти 7.4, 7.5. постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 у справі №19/028-10/13 на яку посилається скаржник у своїй касаційній скарзі).

Згідно з частиною другою статті 320 ГПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Верховний Суд зазначає, що ТОВ "Тедіс Україна" вказало, що підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є пункт 1 частини другої статті 320 ГПК України, тобто є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. 
Верховний Суд у контексті розгляду доводів касаційної скарги, зазначає, що Велика Палата Верховного Суду та об`єднана палата Касаційного господарського Суду послідовно та логічно висловлювали правову позицію, що є нововиявленою обставиною у розумінні процесуального законодавства у подібних правовідносинах, зокрема:

- необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи [(тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте) (пункт 6.2.4. постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.08.2018 у справі №19/5009/1481/11)];

- нововиявленими є обставини, які: входять до предмета доказування у відповідній справі; обґрунтовують вимоги або заперечення сторін; можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені, коли суд ухвалював це рішення; не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення; стали відомими тільки після його ухвалення (пункт 26 постанови Великої Палати Верховного Суду у справі №127/10129/17 від 22.01.2019);

- нововиявленими обставинами є юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були й не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його в кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, котрі беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25.05.2021 у справі №752/4995/17);

- істотними обставинами справи вважаються ті, які можуть вплинути на рішення суду, яке набрало законної сили, а це, передусім, ті, що взагалі не були предметом розгляду в адміністративній справі в адміністративному суді у зв`язку з тим, що вони не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою на час розгляду справи. Отже, нововиявлені обставини - це юридичні факти (фактичні обставини) справи, які мають істотне значення для вирішення справи по суті, існували в період первинного провадження й ухвалення судового акта, але не були і не могли бути відомі ні сторонам, ні третім особам, їхнім представникам, іншим учасникам адміністративного процесу, ні суду, за умови виконання ними всіх вимог закону для об`єктивного повного і всебічного розгляду справи та ухвалення законного й обґрунтованого судового рішення. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх урахування судового рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 9.06.2022 у справі №9901/230/20);

- при цьому необхідними ознаками нововиявлених обставин є: існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи й ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява; на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду; істотність цих обставин для розгляду справи (внаслідок урахування цих обставин суд міг би прийняти інше рішення, ніж те, що було прийняте) (пункт 36 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.05.2020 у справі №802/2196/17-а);

- нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній чи касаційній скарзі, або, які могли бути встановлені при всебічному і повному з`ясуванні судом обставин справи, не є нововиявленими обставинами.

Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

При вирішенні питання про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених частиною другою статті 423 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться у статтях 424, 426 ЦПК України.

Судове рішення не може переглядатись за нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені частиною другою статті 423 ЦПК України, відсутні, а є підстави для перегляду судового рішення в апеляційному чи касаційному порядку, а також якщо обставини, визначені частиною другою статті 423 ЦПК України, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що підстави повинні виникнути після ухвалення рішення у справі (істотні обставини стали відомі стороні після ухвалення рішення, скасовано рішення, яке стало підставою для ухвалення іншого рішення, встановлені факти завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів після ухвалення незаконного рішення, тощо).

Такі ж правові висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.03.2023 у справі №154/3029/14-ц та від 14.01.2026 у справі №361/161/13-ц.

В цьому аспекті колегія суддів виходить з того, що пункт 1 частини другої статті 423 ЦПК України, пункт 1 частини другої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є аналогічними за змістом з пунктом 1 частини другої статті 320 ГПК України, відтак вищевказані правові висновки: (1) що вважається істотними обставинами справи, (2) які необхідні ознаки мають мати нововиявлені обставини, (3) висновок, що є нововиявленими обставинами, є релевантними до цієї справи.

Також колегія суддів виходить з того, що частина друга статті 423 ЦПК України, яка встановлює підстави для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами та статті 424, 426 ЦПК України, які регламентують строки та порядок подання заяв про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами є аналогічними за змістом з частиною другою статті 320 та статтею 321 ГПК України, відтак, вищевказані правові висновки є релевантними до цієї справи. 
Як слідує із оскарженої постанови, суд апеляційної інстанції зазначив про те, що за твердженням позивача, про наявність Наукового висновку ТОВ "Тедіс Україна" стало відомо 28.11.2023 - з дати долучення такого висновку адвокатом ОСОБА_1 до матеріалів справи №522/20050/23 та отримання його копії представником ТОВ "Тедіс Україна" як сторони по справі №522/20050/23. Втім, суд апеляційної інстанції не досліджував зміст заяви позивача про перегляд постанови Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2023 за нововиявленими обставинами у контексті чи могло бути відомо заявнику про Наукове дослідження щодо механізму ціноутворення при здійсненні дистриб`юції та реалізації тютюнових виробів (сигарет) ТОВ "Тедіс Україна".

З матеріалів справи вбачається, що вирішуючи спір по суті, суди встановили, що 17.03.2021 АМК прийняв рішення № 151-р у справі № 126-26.13/28-16 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу", яким визнав, що ТОВ "Тедіс Україна" вчинило порушення, передбачене пунктом 4 частини 1 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді виконання рішення Антимонопольного комітету України від 16 грудня 2016 року № 551-р не в повному обсязі, а саме:

- виконання не в повному обсязі зобов`язань згідно з пунктом 6 резолютивної частини рішення, оскільки не усунено причин виникнення і не припинено порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді встановлення таких цін, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку (у тому числі не розроблено та не застосовано прозорого та економічно обґрунтованого механізму ціноутворення під час здійснення дистрибуції та реалізації сигарет);

- виконання не в повному обсязі зобов`язань згідно з пунктом 7 резолютивної частини рішення, оскільки в періоди 01.06.2017 - 15.06.2017, 10.02.2018 - 15.02.2018, 20.06.2018 - 11.10.2018 та 11.09.2020 - 10.10.2020 не направлено на електронну адресу Антимонопольного комітету України (zvit@amcu.gov.ua) інформації у форматі EXCEL (за формою, що є додатком 2 до рішення Антимонопольного комітету України від 16 грудня 2016 року № 551-р) стосовно 10 (десяти) найбільших за обсягами реалізації артикулів, цін закупівлі та реалізації сигарет, встановлених: у власній роздрібній мережі, для суб`єктів господарювання, що мають ліцензії на право оптової торгівлі тютюновими виробами, для суб`єктів господарювання, що мають ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами;

- невиконання зобов`язань згідно з пунктом 8 резолютивної частини рішення, оскільки не усунено причин виникнення порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді встановлення обмежень замовлених покупцями обсягів сигарет та умов, що їм сприяють.
За порушення, зазначене в пункті 1 резолютивної частини рішення № 151-р, накладено на ТОВ "Тедіс Україна" штраф у розмірі 274 227 220,00 гривень.

Суд апеляційної інстанції, задовольняючи заяву позивача, залишив поза увагою дослідження змісту нововиявленої обставини через призму істотності обставин для цієї справи, які могли б призвести до іншого результату судового розгляду внаслідок спростування всіх ключових мотивів суду як вирішальним у підтвердженні такої істотності обставин, які мають наслідком перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Верховний Суд виходить з того, що чинний ГПК України містить і перелік підстав, які виключають можливість перегляду судового рішення.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 320 ГПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:
1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 
2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Велика Палата Верховного Суду та Верховний Суд у постановах послідовно сформулювали правові висновки, що не є нововиявленими обставинами, зокрема:
- не належать до нововиявлених нові обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення, новий доказ або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювали суди під час розгляду справи (пункт 6.38. постанови Великої Палати Верховного Суду у справі №9901/819/18 від 14.04.2021);
- не є нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи. Крім того, судове рішення не можна переглядати у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені частиною другою статті 423 ЦПК України, відсутні, а також якщо обставини, визначені частиною другою статті 423 ЦПК України, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи (пункти 27-28 постанови Великої Палати Верховного Суду у справі №127/10129/17 від 22.01.2019);
- не можуть бути визнані нововиявленими викладені в іншій справі висновки суду щодо обставин справи (оцінка доказів), юридична оцінка обставин справи в іншій справі та правові підстави рішення суду або його мотиви на предмет застосування норм права в іншій справі. Не вважаються нововиявленими обставинами нові докази, виявлені після постановлення рішення суду, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах (правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27.08.2019 у справі №920/1077/16, від 15.01.2020 у справі №916/24/17);
- обставини, які виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, не можуть визнаватися нововиявленими. До того ж не вважається нововиявленими обставини зміна правової позиції суду в інших подібних справах. (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.05.2020 у справі №802/2196/17-а);
- не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими (постанова Великої Палати Верховного Суду від 09.06.2022 у справі №9901/230/20).

Колегія суддів виходить з того, що частина четверта статті 423 ЦПК України, частина четверта статті 361 КАС України є аналогічними за змістом із частиною четвертою статті 320 ГПК України, відтак, вищевказані правові висновки щодо того, що не може вважається нововиявленими обставинами, є релевантними до цієї справи.

Колегія суддів вважає за необхідне відзначити, що такі концептуальні підходи щодо процедури поновлення розгляду справи за нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження узгоджуються з практикою усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ процедура поновлення розгляду справи за нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження для виправлення помилок правосуддя як така, не суперечить положенням Конвенції за умови відсутності зловживання (рішення ЄСПЛ від 06.12.2005 у справі "Попов проти Молдови" № 2). Однак, при цьому ЄСПЛ наголошує, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, потрібно тлумачити в світлі Преамбули до Конвенції, яка проголошує принцип верховенства права як частину спільної спадщини держав-учасниць. Одним з аспектів принципу верховенства права є принцип правової певності, який, окрім іншого, передбачає, що якщо суд ухвалив остаточне рішення по суті спору, таке рішення не може бути піддане перегляду (рішення ЄСПЛ від 28.10.1999 у справі "Брумареску проти Румунії"). Цей принцип встановлює, що жодна сторона не вправі ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало чинності, лише задля нового судового розгляду й нового рішення по суті. Перегляд судового рішення не повинен бути замаскованою апеляційною процедурою, а саме лише існування двох позицій щодо способу вирішення спору не є підставою для повторного судового розгляду. Відхилення від цього принципу допустимі лише за наявності виняткових обставин (рішення ЄСПЛ від 24.06.2003 у справі "Рябих проти Росії", від 09.06.2011 у справі "Желтяков проти України"). 

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним (рішення ЄСПЛ від 18.11.2004 у справі "Правєдная проти Росії").

Відтак, колегія суддів з огляду на вище викладене, виходить з того, що: 
(1) перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами є особливим видом провадження. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду не є недоліки розгляду справи судом (незаконність та/або необґрунтованість судового рішення, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї;
(2) метою перегляду справи за нововиявленими обставинами є не ревізія судових рішень або усунення судових помилок, а лиш перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставин, про існування яких стало відомо після ухвалення судового рішення;
(3) законодавство не містить визначення поняття "нововиявлені обставини", проте за своєю юридичною суттю нововиявлені обставини - це юридичні факти (фактичні обставини) справи, які мають істотне значення для вирішення справи по суті, існували в період первинного провадження і ухвалення судового акта, але не були і не могли бути відомі ні сторонам, ні третім особам, їхнім представникам, іншим учасникам процесу, ні суду, за умови виконання ними всіх вимог закону для об`єктивного, повного і всебічного розгляду справи та ухвалення законного й обґрунтованого судового рішення;
(4) необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Такий висновок ґрунтується, окрім на вище окреслених правових, також і на правових позиціях, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03.02.2021 у справі № 826/20239/16, від 08.09.2022 у справі № 9901/400/20.

Верховний Суд також враховує правову позицію, викладену постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2026 у справі №361/161/13-ц, відповідно до якої: "125. Cуд касаційної інстанції не позбавлений можливості надати правову оцінку нововиявленим обставинам (перевірити правильність кваліфікації обставин як нововиявлених) для мети перегляду, порядок якого визначає процесуальний закон (тобто перевірити дотримання судами норм процесуального права, не вдаючись до оцінки чи переоцінки доказів, поданих стороною на підтвердження обставин, які вона вважає достатньою підставою для перегляду). У такому випадку Верховний Суд не вдається до оцінки доказів, якими підтверджуються обставини, на які сторона посилається як на нововиявлені, а лише надає оцінку відповідності критеріям нововиявленості як підстави для перегляду судового рішення".

Втім, Суд звертає увагу на те, що за загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 73, 74, 76, 77, 86, 236- 238, 282 ГПК України, визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів), з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Для повного і всебічного розгляду справи важливим є встановлення та аналіз сукупного зв`язку зазначених вище обставин, а їх відсутність не дає змогу розглянути спір у відповідності до вимог законодавства та встановити наявність підстав для задоволення чи відмови у задоволенні позовних вимог.

У цьому контексті, суду апеляційної інстанції необхідно було встановити чи стверджуванні позивачем обставини не могли йому бути відомі до ухвалення судового рішення, а відповідні докази доступні і чи наявність таких обставин призвела б до іншого результату судового розгляду внаслідок спростування всіх ключових мотивів суду.

Верховний Суд зазначає, що обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
Отже, суд апеляційної інстанції не врахував наведену в цій постанові практику Верховного Суду, не дослідив всі обставини, які є важливими у спірних правовідносинах, а колегія суддів, з огляду на повноваження, передбачені статтею 300 ГПК України не може самостійно встановлювати відповідні обставини. 

Отже, доводи скаржника, наведені у касаційній скарзі, які стали підставами для відкриття касаційного провадження відповідно до пункту 1 та 4 частини другої статті 287 ГПК України, у цьому випадку підтвердилися.

Ураховуючи доводи касаційної скарги, які є нерозривними у їх сукупності, з огляду на те, що суд апеляційної інстанції порушив норми процесуального права, що мало своїм наслідком невстановлення обставин, що є визначальними і ключовими у цій справі для вирішення цього спору, з огляду на предмет і підстави позову, на підставі доказів і доводів сторін, беручи до уваги межі розгляду справи судом касаційної інстанції, які імперативно визначені статтею 300 ГПК України, Верховний Суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа - передачі на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, у зв`язку з чим Верховний Суд не формулює остаточного правового висновку з підстави відкриття касаційного провадження, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України.

Звідси, а також ураховуючи викладене, Суд наразі не надає оцінку та не аналізує інші доводи сторін. 

Відповідно до частини четвертої статті 310 ГПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

З огляду на викладене, доводи касаційної скарги знайшли своє підтвердження, наявні підстави для скасування оскаржуваного судового рішення і передачі справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Доводи, викладені у відзиві на касаційну скаргу, не спростовують обставин недослідження судом зазначених обставин і не можуть бути підставою для залишення без змін оскаржуваного судового рішення.

З огляду на те, що суд апеляційної інстанції порушив норми процесуального права, що мало своїм наслідком не встановлення обставин, що є визначальними, вагомими і ключовими у цій справі у вирішенні даного спору, ураховуючи доводи касаційної скарги, які є нерозривними у їх сукупності, межі розгляду справи судом касаційної інстанції, імперативно визначені статтею 300 ГПК України, оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а справа - передачі на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Верховний Суд, враховуючи рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" та від 28.10.2010 у справі "Трофимчук проти України", зазначає, що надано вичерпну відповідь на всі істотні, вагомі питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

9. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

В силу приписів частини четвертої статті 310 ГПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Ураховуючи, що суд апеляційної інстанції допустив порушення норм процесуального права, то за таких обставин касаційна інстанція вважає за необхідне касаційну скаргу АМК задовольнити, оскаржуване судове рішення у справі скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду суду слід звернути увагу на викладене, надати належну правову кваліфікацію спірним правовідносинам, перевірити доводи та докази, а також вагомі (визначальні) аргументи сторін у справі, дати їм належну правову оцінку, і, в залежності від встановленого, вирішити спір відповідно до закону.

10. Судові витрати

Розподіл судового збору, сплаченого за подання касаційної скарги, відповідно до частини чотирнадцятої статті 129 ГПК України, та новий розподіл судових витрат не здійснюється, адже Суд не змінює та не ухвалює нового рішення, а скасовує судове рішення та передає справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, тому за результатами нового розгляду має бути вирішено й питання, зокрема, щодо розподілу судового збору.

Керуючись статтями 129, 300, 308, 310, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Антимонопольного комітету України задовольнити.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.12.2025 у справі № 910/8122/21 скасувати.

3. Справу № 910/8122/21 передати на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І. Бенедисюк 

Суддя Ю. Власов

Суддя Т. Малашенкова